Номер провадження: 33/813/2411/25
Номер справи місцевого суду: 523/5128/25 
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.12.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 23 липня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також з нього стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Відповідно до адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 , 19.03.2025 року, близько 20 год. 20 хв. керував транспортним засобом «DAF XF 105/460», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Вапняна, біля буд.84/1, у м.Одесі, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає ситуації, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правила дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП. 
Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Пересипського районного суду м. Одеси від 23 липня 2024 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.18-19).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 28.02.2025 року ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.21-24).

Також в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 23.07.2025 року, посилаючись на поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

25 грудня 2025 року, на адресу Одеського апеляційного суду, від представника ОСОБА_1 – адвоката Кубрак Ю.В. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 29.12.2025 року, об 11:30 год., в режимі відео конференції (а.с.59-60).
Постановою Одеського апеляційного суду від 29 грудня 2025 року вищезазначене клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Кубрак Ю.В. залишено без задоволення, через порушення вимог щодо строків подачі клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відео конференції (а.с.70). 
Також 29 грудня 2025 року, за допомогою підсистеми (модуля) «Електронний суд», на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 – адвоката Кубрак Ю.В. надійшли клопотання про виклик в судове засідання поліцейського для надання пояснень та про повне дослідження доказів в матеріалах справи, проте апеляційний суд вважає необхідним у їх задоволенні відмовити, оскільки апеляційним судом вирішує процесуальне питання про поновлення пропущеного ОСОБА_1 процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Пересипського районного суду м. Одеси від 23 липня 2025 року, а тому вважає подані клопотання передчасними.

В судове засідання, призначене на 29.12.2025 року, об 10:30 год., учасники справи не з`явилися, будучи належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, у строк передбачений ст. 277-2 КУпАП. 

Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Пересипського районного суду м. Одеси від 23 липня 2025 року та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду відсутні, з огляду на наступні обставини.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин цього пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.
В свою чергу, на обґрунтування поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувану постанову суду він не отримував, з матеріалами справи не ознайомлювався. Також зазначив, що перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з операцією на серці. Крім цього, звертає увагу суду на те, що 29.10.2025 року він, ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку вже направляв апеляційну скаргу, проте Пересипським районним судом м. Одеси її не було отримано та апеляційна скарга йому була повернута.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, 23 липня 2025 року ОСОБА_1 був присутнім при винесенні оскаржуваної постанови суду, що підтверджується його підписом в правах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.17) та в постанові Пересипського районного суду м. Одеси від 23.07.2025 року (а.с.18).
Крім цього, ні ОСОБА_1 , ні його представники не надали суду апеляційної інстанції будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з операцією на серці, як зазначалось в його апеляційній скарзі. 
Також, звертаючись вперше, як зазначає апелянт - 29 жовтня 2025 року та вдруге - 01 грудня 2025 року з апеляційними скаргами та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Пересипського районного суду м. Одеси від 23.07.2025 року, скаржником будь-яких обставин неможливості звернення з апеляційними скаргами в передбачений законом десятиденний строк, які були б об`єктивно непереборними в цей період часу, та не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами не наведено та відповідних доказів не надано.
З цього приводу слід зазначити, що з метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.
Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Таким чином, всі вищевикладені обставини в своїй сукупності не можуть бути підставами для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про відоме йому судове провадження, переконливих доводів з приводу наявності реальних обставин, які б унеможливлювали звернення до суду з апеляційною скаргою, не надав.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Устименко проти України», суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Конвенції.
ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що принцип правової визначеності порушується і у разі відсутності поваги до процесуальних строків (заява № 3236/03,3 квітня 2008, п. 40-41). Так, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України», заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що скаржником не наведено об`єктивних причин, які б унеможливили його подати апеляційну скаргу на судове рішення в передбачені законом строки. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Пересипського районного суду м. Одеси від 23 липня 2025 року задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Пересипського районного суду м. Одеси від 23 липня 2025 року відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     С.М. Сегеда