Справа № 727/15113/25 
Провадження № 2/727/708/26

РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого-судді: Одовічен Я.В.
За участю секретаря судового засідання:Зінич О.М.
позивача: ОСОБА_1 
представника відповідача: ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей.
Посилалася на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 
Від спільного шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Малолітня ОСОБА_4 навчається у 6-А класі, а малолітня ОСОБА_5 у 1-А класі Чернівецької гімназії №8 Чернівецької міської ради.
Також, діти навчаються на курсах із англійської мови у приватному закладі «Смарті». Вартість їх навчання становить 5020 гривень на місяць. Окрім того, доньки займаються у гуртку з образотворчого мистецтва «Творимо та витворяємо» КБУ «Чернівецький центр національних культур «Роша».
Діти проживають разом із нею. Вона самостійно утримує дітей та забезпечує їх усім необхідним для життя, проте її власних доходів недостатньо.
Відповідач не бере участі в утриманні спільних дітей та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.
Відповідач є здоровою, працездатною особою, інших утриманців не має, отримує постійний дохід. Він має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей.
Добровільно між сторонами домовленості щодо сплати аліментів досягнуто не було.
Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по частці від всіх видів його заробітку на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Ухвалою суду від 09.12.2025 року провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного провадження та призначено справу до судового розгляду.
Представником відповідача подано відзив на позов. У відзиві представник зазначив, що до осені 2025 року сторони проживали разом із дітьми спільно як родина. ОСОБА_3 офіційно працевлаштований не був, проте постійно мав підробітки та зароблені кошти приносив у сім`ю. Відповідач власними силами завершив будівництво будинку, в якому сього проживають їх спільні діти.
Повідомив, що 27.11.2025 року ОСОБА_3 був мобілізований і проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 – ОДШБ. Не дивлячись на це, він попросив свою сестру перерахувати кошти у сумі 10000 гривень на рахунок дружини.
Щодо визначеного розмірі аліментів вказував на те, що для збереження власного життя та побратимів згідний виплачувати на утримання доньок аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини щомісячно до досягнення ними повноліття. 
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та підтвердила, викладені у ньому обставини. Просила позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві.
Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає частковому задоволенню.
Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). 
На даний час у провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебуває справи про розірвання шлюбу між сторонами.
Від шлюбу у сторін є дві малолітні дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-9).
Відповідач ОСОБА_3 записаний як батько в свідоцтві про народження дітей, запис про батьківство не оспорював.
Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України.
Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Частинами першою та другою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).
Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Отже, під час вирішення спору про стягнення аліментів на утримання дитини визначальним є те, разом із ким спільно проживає дитина.
Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 Кодексу).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 Кодексу).
Як було встановлено судом, малолітні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом із позивачем, що відповідач не заперечував. 
У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
На підставі наведеного суд вважає, що позивач має право на стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки вони проживають разом із нею, а тому, з урахуванням заявлених позовних вимог, аліменти повинні бути визначені у частці від доходу батька.
Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Суд зазначає, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 на даний час перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 17.11.2025 року.
Із дослідженої судом довідки Пенсійого Фонду України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування від 19.01.2026 року встановлено, що в 2025 році ОСОБА_3 отримав дохід у сумі 42700 гривень.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня – 3512 гривень.
Одночасно частиною другою статті 182 СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» становить 1756 грн. 00 коп.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів. 
Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.
У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.
Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. 
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивача також лежить обов`язок по утриманню дитини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Визначаючи розмір коштів, що стягуються як аліменти, суд повинен прагнути не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.
Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір стягуваних аліментів повинен служити задоволенню актуальних життєвих потреб, відповідати життєвому стандарту в місці проживання, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат.
З огляду на зазначені вище принципи захисту та піклування про дітей, враховуючи позицію відповідача ОСОБА_3 , який частково визнав позов, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. 
Оскільки діти проживає разом із матір`ю, а відповідач є їх батьком та на нього покладено однаковий із позивачем обов`язок щодо їх утримання і матеріального забезпечення, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітніх доньок у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно.
На переконання суду такий розмір аліментів, з урахуванням обов`язку позивачки по утриманню дітей, забезпечить потреби малолітніх дітей, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача, задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дітей буде достатнім для забезпечення їх належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу.
Положенням ст.191 Сімейного кодексу України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
На підставі п. 1 ч. 1ст.430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст. 180-183,184,191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 137, 259, 263-265, 273, 430 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), проживаючої в АДРЕСА_1 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.11.2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення буде виготовлений та складений 05.02.2026 року.

Головуючий – суддя: _________________ Одовічен Я.В.