ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 січня 2026 року   Справа № 902/769/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Гудак А.В. ,  суддя Мельник О.В. 

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРМОПАНЕЛІ" на рішення Господарського суду Вінницької області від 8 жовтня 2025 року по справі №902/769/25 (повний текст рішення складено 15 жовтня 2025 року, суддя Маслій І.В.)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРМОПАНЕЛІ" 
до Фізичної особи-підприємця Савіна Кирила Олександровича
про стягнення 84000 грн

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРМОПАНЕЛІ" (надалі – Позивач) звернулося з позовом до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Савіна Кирила Олександровича (надалі – Відповідач) про стягнення 84000 грн у зв`язку з неналежним виконанням Договору №24/05/24 про надання послуг з web програмування сайтів royalfasade.ua, royalfacade.eu, termopaneli.com.ua, termopaneli.net від 27 травня 2024 року (надалі – Договір; а.с. 18-20).
В обґрунтування позову Позивач покликається на невиконання Відповідачем умов Договору, та вказує, що лише після надсилання Позивачем Відповідачу досудової вимоги вих. №28/04-2025/П від 28 квітня 2025 року, Відповідач спробував створити “картинку” здавання робіт суть котрих Позивачу не зрозуміла, адже за його доводами перелік та обсяг таких продовжує залишатися не підтвердженим жодним Звітом. Зазначено, що Позивач відхилив у сервісі “Вчасно” такі акти з коментарем, що роботи не були виконані. За наведеного обгрунтування, Позивач звернувся з позовом про стягнення з Відповідача 84000 грн попередньої оплати за Договором, оплачених за період з січня по березень 2025 року.

Рішенням суду першої інстанції від 8 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи дане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що на обґрунтування вимог щодо неналежного виконання зобов`язань Відповідачем за Договором Позивачем надано докази, що стосуються такого сайту як https//royalfasade.ua, та що у позовній заяві, обґрунтовуючи підстави позову, Позивачем не було надано будь-яких доказів на підтвердження факту неналежного виконання зобов`язань Відповідачем за вказаним Договором.
Крім того, суд першої інстанції виснував, що Позивачем сплачувались кошти за надані послуги з web програмування таких сайтів за Договором: royalfasade.ua, royalfacade.eu, termopaneli.com.ua, termopaneli.net, зокрема й у спірний період з січня по березень 2025 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями. 
З огляду на викладене, місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні вказав, що твердження Позивача про неналежне виконання Відповідачем умов Договору є безпідставним та необґрунтованим.
Водночас, аналізуючи матеріали справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у суду відсутні підстави для стягнення 84000 грн з Відповідача, оскільки Позивачем не доведено факту неналежного виконання Відповідачем умов Договору. 

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу (а.с. 144-150), в якій з підстав, висвітлених у ній, просив скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 8 жовтня 2025 року та прийняти нове, яким повністю задоволити позов.
Зокрема, мотивуючи апеляційну скаргу, Позивач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що сторони уклали змішаний договір, який передбачає як надання послуг (як налаштування, моніторинг, технічна підтримка), так і виконання робіт (розробка, створення тощо), наявність результату яких (якби такі були) можна було б демонструвати суду тощо. При цьому Позивач вказав, що навіть по факту надання послуг у разі, якби такі були надані, Відповідач міг надати суду докази, що (наприклад) було виявлено певні помилки сайтів і їх усунуто, що виконано оновлення даних, що підключено певні платіжні системи на вебсайти і міг би надати докази виконання багатьох інших послуг та робіт, але не надав таких. Як вказує скаржник сторони домовились про вартість робіт (пункт 3.3 частини 3 Договору), а саме: вартість робот на місяць складає: 26000 грн, що становить еквіваленти 60 годин роботи згідно технічного завдання. Аванс 50% що складає 13000 грн, друга частина оплати 50% у сумі 13000 грн по факту закриття місяця згідно сформованого звіту по виконаному об`єму робіт. На переконання апелянта чинне законодавство надає суб`єктам правовідносин можливість узгодження умов у спосіб оферти (зокрема, у формі рахунку на оплату) та акцепту такого рахунку (зокрема, у спосіб оплати). Вважає, що незважаючи на те, що умовами Договору сторони погодили вартість робіт на місяць у сумі 26000 грн, а також не зважаючи на узгодження попередньої оплати (авансу) в розмірі: 50% фактично офертою та акцептом змінили умови в частині оплати.
Апелянт вказав, що всього Позивачем перераховано на користь Відповідача у період з січня 2025 року по березень 2025 року грошові кошти в загальному розмірі: 28000+28000+28000 = 84 000 грн. Позивач зауважив, що умови Договору передбачають авансування щомісячно послуг, а зовсім не їх оплату по факту чи згоду з виконаними роботами, як те помилково визначив суд першої інстанції при розгляді справи. Також з позиції скаржника в платіжних документах не вказано про оплату жодних додаткових обсягів робіт, які сторонами узгоджувались до виконання і навіть аналізувались обсяги таких робіт (до позову було додано перелік помилок певного вебсайту іншого, ніж вказаний в Договорі). 
Апелянт вказав, що роботи за такими додатковими домовленостями не було виконано, жодних додаткових угод не було укладено, та вважає, що суд першої інстанції абсолютно безпідставно взяв до уваги додаткові обставини взаємовідносин сторін і поклав їх в основу оскаржуваного рішення.
Позивач в апеляційній скарзі вказав, що Відповідачем не було надіслано Позивачу жодних Звітів чи Актів приймання-передачі виконаних робіт, як того вимагають умови Договору та норми чинного законодавства України, за період з січня 2025 року по березень 2025 року. Повторно констатує, що лише після надсилання Позивачем Відповідачу досудової вимоги вих. №28/04-2025/П від 28 квітня 2025 року, Відповідач надав акти за три місяці здавання робіт, котрі Позивачу не зрозумілі, адже перелік та обсяг таких продовжує залишатися не підтвердженим жодним Звітом, як того, з позиції апелянта, вимагають умови Договору.
Також Позивач вказував про стягнення витрат на правничу допомогу понесених в суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 26500 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 3 листопада 2025 року по справі №902/769/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача та запропоновано Відповідачу в строк протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали надати до відділу канцелярії та документообігу суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання Відповідачу (а.с. 161).
Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: у суду апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Згідно частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Частиною 3 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
В силу дії частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Разом з тим, суд констатує, що види справ, що не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження визначені в частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.
Суд констатує, що дана справа № 902/769/25 не підпадає під дані винятки.
Водночас, суд констатує, що згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімуму на одну працездатну особу в розмірі 3028 грн Відтак, максимальна ціна позову, що підлягає під дію частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України складає 302800 грн 00 коп. (що є більшою сумою, ніж сума позовних вимог в даній справі).
З огляду на вищевказане, колегія апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи на предмет їх підставності та предметності в розрізі вимог частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалила рішення здійснювати розгляд даної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно, ухвалою суду апеляційної інстанції від 3 листопада 2025 року повідомлено сторін про те, що розгляд справи №902/769/25 проводитися в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, постанова по даній справі буде виготовлена до 2 січня 2025 року включно. 
Відтак, дослідивши матеріали справи, оспорюване судове рішення та доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу Позивача слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 24 травня 2024 року між Позивачем (Замовник) та Відповідачем (Виконавець) укладено Договір (а.с. 18-20).
Відповідно до пункту 1 розділу 1 (предмет Догоовру) Договору, предмет Договору включає в себе виконати поточні роботи з веб-програмування на WordPress, які охоплюють наступний спектр завдань: 1 . Розробка плагінів - Модифікація існуючих плагінів. - Виправлення помилок і забезпечення сумісності з останніми версіями WordPress. 2. Створення тем (themes): - Розробка кастомних тем з нуля. - Адаптація існуючих тем під потреби замовника. - Оптимізація тем для кращої швидкості та SEO. 3. Інтеграції: - Зв`язок WordPress з зовнішніми сервісами через API (в разі можливості). - Інтеграція з CRM, та іншими бізнес-системами (в разі можливості). - Підключення платіжних систем і сервісів доставки (в разі можливості). 4. Оптимізація продуктивності: - Оптимізація швидкості завантаження сайту. - Налаштування кешування (наприклад, використання плагінів кешування). - Оптимізація зображень та інших медіафайлів. 5. SEO-оптимізація: - Впровадження найкращих практик SEO на сайті. - Використання SEO-плагінів і їх налаштування. - Створення та оптимізація контенту. 6. Робота з базою даних: - Оптимізація бази даних для покращення швидкості. - Виконання резервного копіювання та відновлення бази даних. 7. Безпека: - Налаштування та моніторинг заходів безпеки. - Впровадження захисту від зломів і шкідливого ПЗ. - Регулярні оновлення та виправлення вразливостей. 8. Міграція та оновлення: - Оновлення WordPress до останніх версій без втрати даних. - Перехід на новий хостинг. 9. Підтримка та обслуговування: - Регулярне технічне обслуговування. - Моніторинг працездатності та виправлення помилок. - Надання консультацій та технічної підтримки. 10. Електронна комерція: - Налаштування і розширення WooCommerce. - Інтеграція з платіжними шлюзами та сервісами доставки (в разі можливості). - Створення кастомних рішень. 2.1. На всі виконані роботи надається гарантійний термін на 2 місяці безперебійного функціонування виконаних задач. За необхідності всі виправлення Виконавець виконує поза межами робочого часу. 3.1. Щомісячна звітність про виконану роботу і досягнуті результати. 4.1. Кожний етап робіт здійснюється Виконавцем протягом 30 днів з моменту оплати. 5.1. Після виконаних робот надається звіт у електронному вигляді та Акт на виконані роботи.
Пунктом 2.1 розділу 2 (права та обов`язки сторін) Договору передбачено, що Відповідач зобов`язався виконати роботи, зазначені пунктом 1.1 Договору.
Як визначено пунктом 3.3 розділу 3 Договору (вартість послуг Виконавця та порядок взаєморозрахунків), сторони домовились про вартість робіт, а саме: вартість робот на місяць складає: 26000 грн, що становить еквіваленти 60 годин роботи згідно технічного завдання. Аванс 50% що складає 13000 грн. 
У відповідності до пункту 3.2 Договору, оплата вартості робіт Позивача здійснюється на умовах 50% передоплати. 
Згідно з пунктом 3.4 Договору, друга частина оплати 50% у сумі 13000 грн по факту закриття місяця згідно сформованого звіту по виконаному об`єму робіт.
У відповідності до пункту 3.7 Договору, у випадку відмови Позивача від приймання (одержання) результатів роботи за цим Договором, сплачена Позивачем сума вартості робіт не повертається.
Відповідно до пункту 4.1 розділу Договору (відповідальність сторін), кожний етап робіт здійснюється Відповідачем протягом 30 днів з моменту оплати.
Згідно пункту 5.1 розділ 5 Договору (строк дії та порядок розірвання Договору), Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами, однак починає діяти з моменту одержання Відповідачем оплати робіт, передбаченої пунктом 3.2 Договору, та діє протягом терміну, визначеного Сторонами для виконання робіт.
Пунктом 5.3 Договору передбачено, що у випадку не здійснення Відповідачем робіт протягом 10 днів з моменту оплати авансу за цим Договору, Позивач може розірвати Договір в односторонньому порядку з вимогою повернення авансової оплати.
Даний Договір підписано сторонами за допомогою електронних підписів у сервісі “Вчасно”.
Відповідачем виставлено Позивачу рахунок № 69 від 26 грудня 2024 року на авансування за обслуговування сайтів за січень 2025 року згідно Договору на суму 28 000 грн. Замовник платіжним документом №344 від 27 грудня 2024 року, проведеним АТ “Кредобанк” 8 січня 2025 року, сплатив Відповідачу грошові кошти в розмірі 28 000 грн, згідно з рахунком № 69 від 26 грудня 2024 року за обслуговування сайтів за січень 2025 року згідно Договору. 
Згідно виставленого рахунку № 70 від 27 січня 2025 року на авансування за обслуговування сайтів за лютий 2025 року, згідно Договору на суму 28 000 грн, Позивач платіжним документом №450 від 30 січня 2025 року, сплатив Відповідачу грошові кошти в розмірі 28000 грн згідно з рахунком № 70 від 27 січня 2025 року за обслуговування сайтів за лютий 2025 року згідно Договору. 
Відповідно до виставленого рахунку № 71 від 27 лютого 2025 року на авансування за обслуговування сайтів за березень 2025 року згідно Договору 28 000 грн, Позивач платіжним документом №615 від 28 лютого 2025 року, сплатив Відповідачу грошові кошти в розмірі 28 000 грн згідно з рахунком № 71 від 27 лютого 2025 року за обслуговування сайтів за березень 2025 року згідно Договору.
У зв`язку з ніби то невиконанням Відповідачем умов вказаного Договору Позивач звернувся з досудовою вимогою вих. №28/04-2025/П від 28 квітня 2025 року до Відповідача про розірвання з дати досудової вимоги (з 28 квітня 2025 року) Договору, підписаного сторонами 27 травня 2024 року з дотримання статті 12 Закону України “Про електронну комерцію” електронним цифровим підписом та про повернення авансової оплати за ніби то не надані послуги (не виконані роботи) на загальну суму: 84000 грн. В якості доказу Позивача долучено WЗС результати перевірки CSS для http://royalfacade.us (CSS3+SVG) (а.с. 36-47).
Як стверджує Позивач, Відповідачем не було надіслано Позивачу жодних Звітів чи Актів приймання-передачі виконаних робіт, як того вимагають умови Договору та норми чинного законодавства України, за період з січня 2025 року по березень 2025 року. І що лише після надсилання Позивачем Відповідачу досудової вимоги вих. №28/04-2025/П від 28 квітня 2025 року, Відповідач ніби то спробував створити “картинку” здавання робіт які Позивачу є незрозумілі, адже перелік та обсяг таких робіт продовжує залишатися для нього не підтвердженим жодним Звітом. Позивач, вказав, що відхилив у сервісі “Вчасно” такі акти з коментарем, що роботи не були виконані. 
У зв`язку із невиконанням Відповідачем умов Договору Позивач звернувся до суду за захистом порушеного, на його думку, права з позовом до Відповідача про стягнення 84000 грн попередньої оплати за Договором.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
У відповідності до вимог статтей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. 
Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно статті 901, частини 1 статті 902 та частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Оцінивши доводи апеляційної скарги та дослідивши зміст укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором надання послуг 
Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статтей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, котрі в силу дії статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
З поданої Позивачем апеляційної скарги, вбачається що всі її заперечення зводяться до незадоволення позовних вимог та неприйняття доказів поданих Позивачем на підтвердження позовних вимог, з приводу чого колегія суддів зауважує наступне.
З матеріалів справи вбачається, що предметом Договору є надання послуг з web програмування сайтів royalfasade.ua, royalfacade.eu, termopaneli.com.ua, termopaneli.net від 27 травня 2024 року.
В розрізі доводів апеляційної скарги щодо невиконання Відповідачем умов Договору, колегія суду досліджує умови Договору та звертає увагу апелянта на наступні його умови.
Зокрема, пунктами 3.2 та 3.3 розділу 3 Договору визначено, що оплата вартості робіт Позивача здійснюється на умовах 50% передоплати. 
Сторони домовились про вартість робіт, а саме: вартість робіт на місяць складає: 26000 грн, що становить еквіваленти 60 годин роботи згідно технічного завдання. – Аванс 50% що складає 13000 грн.
Згідно з пунктом 3.4 Договору, друга частина оплати 50% у сумі 13000 грн по факту закриття місяця згідно сформованого звіту по виконаному об`єму робіт.
У відповідності до пункту 3.7 Договору у випадку відмови Позивача від приймання (одержання) результатів роботи за цим Договором, сплачена Позивачем сума вартості робіт не повертається.
Із системного аналізу умов Договору в розрізі доказів щодо здійснення оплат Позивачем в розмірі 28 000 грн (а не на умовах 50% передоплати) за три місяці поспіль за відсутності будь-яких зауважень Позивача щодо невиконання робіт за оплачені ним місяці, колегія суду зазначає, що за умовами пункту 3.7 Договору (у випадку відмови Позивача від приймання (одержання) результатів роботи за цим Договором, сплачена Позивачем сума вартості робіт не повертається) відсутні підстави для стягнення з Відповідача на користь Позивача оплаченої на підставі Договору вартості виконаних робіт.
Приходячи до такого висновку суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на те, що Позивач сплачував на користь Відповідача 28000 грн на умовах Договору, тобто здійснював всю оплату робіт, що з призми умов закріплених в пунктах 3.3 та 3.4 Договору, опосередковано підтверджує факт закриття місяця згідно сформованого звіту (тобто прийняття ним робіт по Договору). Таким чином оплачуючи повністю спірні місяці Позивач по суті підтвердив належне виконання Відповідачем Договору, адже в іншому випадку (за умови не виконання Відповідачем умов Договору), у нього була відсутня підстава сплачувати всю суму по виставленому Відповідачем рахунку. 
Колегія суду при цьому звертає увагу скаржника, що пункти 3.3, 3.4 Договору сформовані стороною щодо 50% сплати, тобто оплати частинами а не всієї місячної суми, і були спрямовані на запобігання невиконання умов Договору сторонами, зокрема, Відповідачем щодо виконання робіт з програмування сайтів, що визначені безпосередньо в Договорі. 
Крім вищевказаної оцінки здійснених Позивачем 100 % оплат за спірні місяці з призми дії пункту 2.1 розділу 1 (предмет Договору) Договору, суд апеляційної інстанції констатує, що у цьому пункті строни визначили, що на всі виконані роботи надається гарантійний строк терміном 2 місяці щодо безперебійного функціонування виконаних задач. Претензію ж Позивач надіслав Відповідачу лише в кінці квітня місяця 2025 року (28 квітня 2025 року), тобто в період коли гарантійний термін за січень-лютий 2025 року за вказаним пунктом Договору вже фактично закінчився. Тобто, з моменту подачі претензії у Відповідача був обов`язок саме на гарантійні роботи лише за березень місяць 2025 року, котрі з огляду на описане Позивачем обгрунтування позову і здійснював Відповідач (і які він ніби то не прийняв). Проте з призми повної оплати робіт, з огляду на все вищевстановлене, самі роботи за спірні місяці ним прийнято (що як вказано вище опосередковано підтверджується повною оплатою спірних періодів за умовами Договору) та що в своїй сукупності вказує на відсутність підстав для задоволення позову. 
Крім того, оцінюючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції констатує, що Позивач зазначає, що Відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором належним чином, на підтвердження чого Позивачем надано докази, які стосуються web програмування сайту http://royalfacade.us. Однак, дослідивши дану роздруківку вбачається, що вона стосується сайту http://royalfacade.us, а згідно умов Договору мали б бути надані послуг з web програмування сайтів royalfasade.ua, royalfacade.eu, termopaneli.com.ua, termopaneli.net.
Разом з тим, суд зазначає, що надання послуг з web програмування такого сайту як http://royalfacade.us умовами Договору не передбачено та не погоджено.
При цьому суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи скаржника, що сторонами в Договорі ніби то змінено умови цього Договору офертою та акцептом нових умов.
Колегія суду при цьому враховує, що в матеріалах спарви відсутні (не подані Позивачем) рахунки на оплату, проте наявні платіжні доручення (а.с. 22-23) з котрих вбачається, що в призначенні платежу в цих платіжних дорученнях вказано: за обслуговування сайтів за січень-березень 2025 року згідно Договору. Тобто дані дії вчинялися саме по Договору. При цьому, в даних доказах відсутнє посилання на те, що оплати здійснюються за web програмування сайту http://royalfacade.us. Відтак ці докази вказують на голослівність, помилковість та безпідставність вищевказаних тверджень апелянта (і спростовують доводи про помилковість висновків місцевого господарського суду), адже з даних доказів не вбачається формування домовленості сторін щодо web програмування сайту http://royalfacade.us, що не входив (та не входить) до умов Договору, на основі якого Позивачем подано позов.
Крім того, враховуючи вищеописані (помилкові) доводи скаржника апеляційний господарський суд також звертає його увагу і на норми чинного законодавства, що регламентують порядок зміни договорів, укладених між сторонами. 
Стаття 654 Цивільного кодексу України встановлює, що зміна або розірвання договору має відбуватися в тій самій формі, в якій був укладений сам договір, якщо інше не передбачено угодою сторін або законом. Це означає, що якщо договір був усним, то угода про його зміну теж усний, якщо нотаріально посвідченим — то й зміна має бути нотаріальною, а якщо письмовим — то письмовою (часто у вигляді додаткової угоди). 
Відповідно колегія суду резюмує, що договір змінюється та розривається в такій самій формі, як і укладається (наприклад, письмова форма для письмового договору), якщо інше не встановлено самим договором або законом. Дане, згідно зі статтею 654 Цивільного кодексу України це означає, що зміни оформлюються додатковою угодою або іншим правочином, що відповідає формі основного договору, як правило, за згодою сторін, але іноді й за рішенням суду. 
Тобто, за чинним законодавством будь-які зміни в письмовій договір (в тому числі і Договір) можуть вноситися виключно у той же спосіб (у тій же письмовій формі). В той же час, внесення письмових змін до Договору щодо включення до його умов іншого сайту для web програмування сайту http://royalfacade.us, аніж ті, що вказані у поданому примірнику Договору Позивачем не доведено, що з огляду на його доводи позову та апеляційної скарги ще раз вказує на те, що Відповідач належним чином виконав умови Договору та підтверджує правильність висновків суду першої інстанції, що надання послуг з web програмування сайту http://royalfacade.us умовами Договору не передбачено та не погоджено. 
Разом з тим суд апеляційної інстанції критично оцінює і доводи скаржника, що умови Договору ніби то передбачають авансування щомісячно послуг, а не їх оплат по факту чи згоду з виконанням робіт, адже це заперечення суперечить умовам укладеного ним Договору, зокрема пункту 3.4 розділу 3 Договору.
Крім того, суд апеляційної інстанції акцентує увагу, що в пункті 3.7 Договору сторони погодили що у випадку відмови замовника від приймання (одержання) результатів роботи за цим Договором, сплачена замовником сума вартості робіт не повертається.
Відтак, з огляду на все вищевстановлене у цій постанові, в призмі встановлення колегією факту (з урахуванням оцінки доказів по справі) закриття сторонами спірних місяців згідно сформованого звіту по виконаному об`єму робіт (з огляду на оплату Відповідачем і другої частини оплати за пунктом 3.4 Договору) та з врахуванням отримання скаржником актів виконаних робіт та наданих послуг у Відповідача (в силу дії пункту 3.7 Договору) та з врахуванням висвітленої у претензії відмови від Договору та прийняття результатів отриманих ним робіт, відсутнє право вимагати оплачені за січень-березень 2025 року кошти за Договором, так як ця (сплачена) сума за Договором у цьому випадку не повертається. 
Все вищевказане свідчить про відсутність підстав для задоволення позову щодо стягнення 84000 грн адже колегією не встановлено неналежного виконання Відповідачем Договору та встановлено надуманість доводів апелянта.
Суд апеляційної інстанції констатує, що стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Враховуючи усе вищевстановлене у даній постанові апеляційний господарський суд відмовляє Позивачу в задоволенні позову повністю.
Відтак, позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача 84000 грн ненадах послуг не підлягають задоволенню.
Дане рішення й було прийняте місцевим господарським судом, відповідно приймаючи таке рішення Північно-західний апеляційний господарський суд залишає рішення місцевого господарського суду без змін.
Таким чином, колегія суддів вважає посилання Позивача, викладені в апеляційній скарзі безпідставними, документально необґрунтованими, та відхиляє їх з підстав, вказаних вище в цьому судовому рішенні. 
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, відповідно, колегія суддів залишає судове рішення без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на Позивач, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Що ж до вказання у прохальній частині позовної заяви та апеляційної скарги прохання щодо стягнення витрат на послуги адвоката, то суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на наступне.
Відповідно до пункту 1 статті 124 ГПК УКраїни: разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. 
Позивачем вказано як у позовній заяві так і в апеляційній скарзі про суму витрат на професійну правничу допомогу, котру Позивач мав намір стягнути, тож дана норма скаржником при подачі позову та апеляційної скарги дотримана.
При цьому в силу дії частини 4 статті 124 ГПК України, суд може визначити будь-яку суму судових витрат крім витрат на професійну правничу допомогу. 
Детальніше описання витрат на професійну правничу допомогу висвітлено законодавцем у статті 126 ГПК України.
В силу дії статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Частина 4 статті 129 ГПК України встановлює, що інші судові витрати (до котрих відносяться і витрати на професійну правничу допомогу) пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В той же час, суд апеляційної інстанції акцентує увагу скаржника на тому, що в силу дії абзаців 1-2 частини 8 статті 129 ГПК України: розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих стронами доказів; такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Колегія суду констатує, що апелянтом не подавалося клопотання, складене у письмовій формі відповідно до статті 169 ГПК України, до місцевого господарського суду щодо стягнення відповідних витрат (на момент винесення даної постанови, відповідне клопотання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, не подано і до апеляційного господарського суду).
Разом з тим дана справа (та апеляційна скарга) розглядається судом першої та апеляційної інстанцій в порядку спрощенного провадження (без виклику сторін в судове засідання), що вказує на те, що відповідна заява не могла надаватися в усній формі адже при розгляді справ (скарг) без виклику сторін в судове засідання відсутня і стадія судових дебатів. Дане ж у свою чергу вказує на те, що при розгляді справи (скарги) без виклику сторін в судове засідання єдиним передбаченим частиною 8 статті 129 ГПК України способ подачі таких доказів (та заяви) є подача їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
В той же час, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні в останньому абзаці мотивувальної частини, відповідно до статті 129 ГПК України, залишено за Позивачем витрати пов`язані із сплатою судового збору, проведенням експертиз та правничої допомоги.
З огляду на те, що місцевим господарським судом розглянуто дане питання без подачі окремої письмової заяви, колегія суду вважає можливим переглянути судове рішення в частині такого розподілу.
Відповідно, судом апеляційної інстанції враховується, що в даній постанові апеляційний господарський суд (як і суд першої інстанції) відмовив в задоволенні позову повністю. Відтак, з урахуванням дії частини 4 статті 129 ГПК України, колегія суду залишає витрати на професійну правничу допомогу Позивача, що здійснені в суді першої інстанції за апелянтом. 
В той же час у апеляційного господарського суду відсутні дані щодо подачі вищеописаної заяви протягом п`яти днів з моменту винесення рішення судом першої інстанції, як і відсутні дані щодо винесення додаткового рішення по даній справі місцевим господарським судом (у апеляційній скарзі не оспорюється додаткове рішення). 
Що ж стосується витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, то колегія суду, з урахуванням усього вищеопсианого констатує, що письмова заява з цього приводу може бути розглянута судом апеляційної інстанції у випадку її подачі апелянтом протягом п`яти днів з дня винесення цієї постанови, відповідно до частини 8 статті 129 та статтей 169-170 ГПК України (з моменту написання повного тексту постанови). При цьому колегія суду звертає увагу скаржника і на те, що в силу дії другого речення частини 2 статті 169 ГПК УКраїни у випадках визначених цим Кодексом або ж на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.
Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРМОПАНЕЛІ" на рішення Господарського суду Вінницької області від 8 жовтня 2025 року по справі №902/769/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 8 жовтня 2025 року по справі №902/769/25 - залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.
5. Справу №902/769/25 повернути Господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Василишин А.Р. 

Суддя Гудак А.В. 

Суддя Мельник О.В.