РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року 	справа № 580/12117/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Гайдаш В.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом повного товариства «Ломбард «Онікс» ( ОСОБА_1 , Кутовий) до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов повного товариства «Ломбард «Онікс» ( ОСОБА_1 , Кутовий) (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі – відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 17.07.2025 №12499/23-00-24-06-16 та №12500/23-00-24-06-16. 
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що податкові повідомлення-рішення від 17.07.2025 №12499/23-00-24-06-16 та №12500/23-00-24-06-16 є протиправними та підлягають до скасування, оскільки усі укладені Товариством Договори про надання ломбардом фінансового (ломбардного) кредиту та Договори закладу майна до ломбарду (їх копії); що укладались між кредитодавцем / заставодержателем та позичальниками / заставодавцями за період, що підлягав перевірці були наявні у ПТ «Ломбард «Онікс» (Максименко, Калашніков, Кутовий) проте, контролюючим органом під час проведення планової перевірки не запитувались та не досліджувалися. Позивачем зазначено, що в акті перевірки відсутні посилання на первинні документи, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, також контролюючим органом не зазначено конкретну господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; не зазначено первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Крім того, позивачем вказано, що за операцією звернення стягнення на заставлене майно клієнта, в рахунок погашення зобов`язань за кредитом у фізичної особи заставодавця не виникає дохід, який має оподатковуватися податком з доходів фізичних осіб та військовим збором. Після закінчення строку дії договору кредиту відбувається операція стягнення на заставлене майно, а не прощення боргу клієнту за кредитним договором. Тобто, після постановки заставленого майна на баланс Ломбарду, відбувається погашення заборгованості клієнта по договору кредиту і тому у фізичної особи не виникає оподатковуваного доходу. У період, який перевірявся Товариство не проводило списання заборгованості фізичних осіб за кредитними договорами, як безнадійної, а стягувало заборгованість по кредиту у розрізі заставленого майна відповідно до статті 589 ЦК України, тому у фізичної особи (кредитоотримувача) не виникало додаткового блага - оподаткованого доходу. Також позивачем вказано на неправомірне застосування штрафних санкцій за період з 27.05.2022 по 30.06.2023, посилаючись на продовження дії карантину на всій території України, який завершено 30.06.2023.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дохід від відчуження заставленого майна є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб як інші оподатковувані доходи згідно пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, при цьому, позивач виступає податковим агентом та зобов`язаний нарахувати, утримати та сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб за рахунок коштів платників податків-позичальників, отриманих від реалізації заставленого майна. Загальна сума коштів, отриманих позивачем від реалізації заставленого майна в період з 01.01.2019 по 31.03.2025 складає 2812333,16 грн, однак позивачем не виконано обов`язку податкового агента, чим порушено норми п.38.1 ст.38, п.57.1 ст.57, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст.167, 168.1.1 п. 168.1 ст.168, пп. «а» п.171.2 ст. 171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 506219,97 грн, відповідно контролюючим органом здійснено нарахування суми військового збору. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідач вважає, що оскаржувані ППР є правомірними та скасуванню не підлягають.
Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.
Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.
Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що на підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, ст. 75, 77, 82 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2025 рік, та згідно наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 01.04.2025 №858-п проведена документальна планова виїзна перевірка ПТ «Ломбард «Онікс» (Максименко, Калашніков, Кутовий) з питань дотримання податкового законодавства в частині нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2019 по 31.03.2025 та правильності обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.03.2025. Результати перевірки оформлені актом від 18.06.2025 №9042/23-00-24-06-13/34503333.
Позивачем подано заперечення на висновки акту перевірки від 18.06.2025 №9042/23-00-24-06-13/34503333.
Відповідач рішенням від 11.07.2025 №17143/6/23-00-24-06-08 залишив висновки акту перевірки без змін.
На підставі акта перевірки від 18.06.2025 №9042/23-00-24-06-13/34503333 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.07.2025 №12499/23-00-24-06-16 та №12500/23-00-24-06-16.
Позивач вважаючи, що вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що відповідно до п.1 ст. 1 Закону України від 12 липня 2001 року №2664-111 «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ломбарди відносяться до фінансових установ. Ломбардна операція - це операція, що здійснюється фізичною чи юридичною особою, з отримання коштів від юридичної особи, що є фінансовою установою, згідно із законодавством України, під заставу товарів або валютних цінностей.
Ломбардні операції є різновидом кредиту під заставу (пп. 14.1.100 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу).
Поняття «застава» визначено у ст. 572 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) та ст.1 Закону України від 02.10.1992 №2654-ХІІ «Про заставу» (далі - Закон №2654).
Так, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі, зокрема, договору (п. 1 ст.574 ЦКУ). 
Статтею 575 ЦКУ визначено окремі види застав, зокрема заклад майна, що передбачає перехід предмета застави у володіння заставодержателя.
При цьому, по відношенню до ломбардів, така позика під заставу є закладом, який згідно із статтею 575 ЦКУ передається заставодавцем лише у володіння заставодержателя (ломбарда позичальника), а за самим заставодавцем зберігається право користування і розпорядження предметами застави (стаття 586 ЦКУ), тобто власник закладених речей не втрачає права власності на них.
Право розпорядження заставленим майном визначено положеннями статті 17 Закону №2654, відповідно яких заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. При цьому, відчужувати заставлене майно Заставодавець може тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом. 
Відповідно до ст. 20 Закону №2654 та ст.589 ЦКУ, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. При цьому, якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставодавцю (ст. 25 Закону №2654). 
Згідно ст. 1046 ЦКУ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Податкового кодексу.
Так, відповідно до пп. 163.1.1 п. 163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування фізичної особи - резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Перелік доходів, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено статтею 165 Податкового кодексу. До таких доходів віднесені, зокрема:
- основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії -договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти (пп. 165.1.29 п.165.1 ст. 165 Податкового кодексу України);
- доходи, отримані внаслідок реалізації заставленого майна, майна платника податку при зверненні стягнення фінансовою установою на таке майно у зв`язку з невиконанням платником податку своїх зобов`язань за договором кредиту (позики), за умови, що таке майно було придбано за рахунок такого кредиту (позики) (абзац другий пп. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу).
Згідно пп. 164.2.20 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 Податкового кодексу.
Тобто, протягом строку дії договору основна сума кредиту, отриманого платником податку від ломбарду, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.
Разом з тим, у разі неповернення грошових коштів у вигляді фінансового кредиту у термін, встановлений договором, сума такого кредиту включається до загального оподатковуваного доходу платника податку та оподатковується на загальних підставах. 
Згідно пп. 14.1.166 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податок, платник податку, оподаткування, оподатковуваний дохід для цілей розділу IV цього Кодексу - податок на доходи фізичних осіб, платник податку на доходи фізичних осіб, оподаткування податком на доходи фізичних осіб, дохід фізичної особи, який підлягає оподаткуванню.
Відповідно до пп. 14.1.180 п.14.1 ст. 14 розділу IV Податкового кодексу України - податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Відповідно до п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.
Згідно п. 18.2 ст. 18 Податкового кодексу України - податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.
Суд зазначає, що ПТ «Ломбард «Онікс» ( ОСОБА_2 , Калашніков, Кутовий) є податковим агентом, оскільки є джерелом виплати доходу на користь фізичної особи – платника податків за продане майно (золото), а виплата доходу здійснюється шляхом направлення коштів на погашення зобов`язань згідно договору про надання ломбардом фінансового (ломбардного) кредиту та на виконання умов договору закладу майна до ломбарду.
Відповідно до абз. 2 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом. 
Згідно пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 розділу IV Податкового кодексу України платником податку є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Нормами розділу IV Податкового кодексу чітко визначені випадки, в яких обов`язок щодо сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб покладається на платника податку-фізичну особу, при цьому особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні (пп.«а» п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу). Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку визначену статтею 167 Податкового кодексу.
Згідно п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Матеріалами справи підтверджено, що у період з 01.01.2019 по 31.03.2025 позивачем, як кредитодавцем, надавались фінансові кредити фізичним особам, як позичальникам, згідно умов укладеного з останніми Договору про надання ломбардом фінансового (ломбардного) кредиту (далі по тексту - Договір 1), строк дії якого зазначено у п. 1 розділу 6 Договору 1(дві редакції: І. Діюча в період з 17.03.2017; 2. Діюча в період з 04.03.2024). При цьому, згідно умов Договору 1, виконання зобов`язань позичальника Договором 1 забезпечуються закладом майна позичальника. Позивачем як кредитодавцем/заставодержателем, укладався з фізичними особами, як позичальниками/заставодавцями, Договір закладу майна до ломбарду.
Судом встановлено, що позивачем надано для проведення перевірки, зокрема, укладені з фізичними особами договори про надання ломбардом фінансового (ломбардного) кредиту та договори закладу майна до ломбарду, які укладались за типовою формою Договору 1 та Договору 2, копії яких є додатками до письмового пояснення головного бухгалтера позивача ОСОБА_3 від 09.06.2025, наданого під час проведення перевірки.
Відповідно до п. 173.1 ст.173 Податкового кодексу України дохід платника податку від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою 5 відсотків, визначеною в п.167.2 ст. 167 Податкового кодексу. 
Однак дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року третього та наступних об`єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда або іншого транспортного засобу підлягає оподаткуванню за ставкою 18 відсотків, визначеною п.167.1 ст.167 Податкового кодексу (абзац третій п. 173.2 ст.173 Податкового кодексу). При цьому дохід від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче оціночної вартості цього об`єкта, визначеної згідно із законом (п. 173.1 ст. 173 Податкового кодексу). 
Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні визначені Законом України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» із змінами та доповненнями (далі - Закон № 2658).
Відповідно до ст. 7 Закону №2658 проведення оцінки майна є обов`язковим, -зокрема, у випадку оподаткування майна згідно з законом, крім випадків визначення розміру податку при спадкуванні власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою.
Згідно з п. 173.4 ст. 173 Податкового кодексу України під час проведення операцій з відчуження об`єктів рухомого майна в порядку, передбаченому ст. 173 Податкового кодексу, нотаріус посвідчує відповідний договір купівлі-продажу (міни) об`єктів рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) за наявності документа про оцінку майна та документа про сплату до бюджету продавцем (сторонами договору міни) податку, обчисленого виходячи із ціни, зазначеної в договорі.
Нотаріальне посвідчення договорів про відчуження майна здійснюється відповідно до ст.55 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» із змінами та доповненнями.
Таким чином, положення ст. 173 Податкового кодексу України передбачають наявність оцінки майна, яка проведена відповідно до Закону № 2658 та договору купівлі-продажу з його нотаріальним посвідченням. Лише у разі виконання вказаних вимог дохід, отриманий фізичною особою оподатковується у порядку визначеному статтею 173 Податкового кодексу.
Згідно пп. 14.1.105 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу, майно - у значенні, наведеному в Цивільному кодексі України.
Визначення нерухомого та рухомого майна наведено у статті 181 Цивільного кодексу України.
Так, пунктом 2 статті 181 Цивільного кодексу України визначено, що рухомими речами (майном) є речі, які можна вільно переміщувати в просторі.
Згідно пп. 14.1.31 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України відчуження майна - будь-які дії платника податків, унаслідок вчинення яких такий платник податків у порядку, передбаченому законом, втрачає право власності на майно, що належить такому платнику податків, або право користування, зокрема, природними ресурсами, що у визначеному законодавством порядку надані йому в користування.
Відповідно до пп. 164.2.4 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями статей 172-173 цього Кодексу. 
Згідно пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.
Таким чином, заставлене рухоме майно, що відчуджується та власниками якого є фізичні особи - заставодавці, є іншим рухомим майном, ніж рухоме майно порядок оподаткування операцій з продажу або обміну якого визначено нормами статті 173 Податкового кодексу, а отже дохід від відчудження такого майна є іншим доходом, оподаткування якого передбачено нормами пп. 164.2.20 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу.
Судом встановлено, що згідно наданих для перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку (договори, банківські виписки, первинні касові документи, аналіз рахунку 36 «Розрахунки з покупцями», аналіз рахунку 30 «Каса в національній валюті» та ін.) та наданого в ході перевірки письмового пояснення директора ломбарду ОСОБА_3 встановлено, що реалізація заставленого майна, після його стягнення, відбувається у магазинах при відділеннях ПТ «Ломбард «Онікс» ( ОСОБА_2 , Калашніков, Кутовий), через ПРРО, крім дорогоцінних металів. Дорогоцінні метали реалізуються шляхом продажу до Національного банку України на підставі договорів «На поставку брухту дорогоцінних металів» від 22.01.2016 №194/2016, від 02.12.2020 № 2420/2020. Доходи від реалізації оприбуткованого майна обліковуються на рахунку 702 бухгалтерського обліку. Узагальнена інформація щодо відображених операцій на рахунку 702 бухгалтерського обліку позивача.
Згідно пп. 164.2.18 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України - до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку за зданий (проданий) ним брухт дорогоцінних металів, крім доходу, отриманого за брухт дорогоцінних металів, проданий Національному банку України. Під час виплати доходів за зданий (проданий) платником податку брухт дорогоцінних металів особа, яка його закуповує, вважається податковим агентом та зобов`язана утримати податок із суми такої виплати за ставкою, встановленою цим розділом.
Відповідно до пп. 165.1.25 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України - не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сума доходу, отримана платником податку за здані (продані) ним вторинну сировину, побутові відходи, брухт чорних металів (товарна позиція 7204 згідно з УКТ ЗЕД), брухт кольорових металів, включаючи використані (виснажені) акумулятори електричні свинцево-кислотні (код 8549 11 10 00 згідно з УКТ ЗЕД), залишки та брухт електричних акумуляторів із вмістом свинцю (коди 8549 11 90 00, 8549 12 90 00 згідно 3 УКТ ЗЕД), та брухт дорогоцінних металів, проданий Національному банку України.
Таким чином, виходячи із норм Податкового кодексу, не підлягають оподаткуванню доходи отримані платником податку за зданий (проданий) ним брухт дорогоцінних металів Національному банку України.
Матеріалами справи підтверджено, що сторонами договорів «На поставку брухту дорогоцінних металів» від 22.01.2016 №194/2016, від 02.12.2020 № 2420/2020 є ПТ «Ломбард «Онікс» (Максименко, Калашніков, Кутовий), як «постачальник» та Національний банк України, як «покупець». Згідно інших умов даних договорів, спори, які виникають між здавальниками цінностей та постачальником, вирішуються без участі покупця. Зазначені умови договорів «На поставку брухту дорогоцінних металів» підтверджують факт відсутності договірних взаємовідносин власників заставленого майна у вигляді брухту дорогоцінних металів, що відчужується, з Національним банком України. Таким чином, доходи від реалізації заставленого майна у вигляді брухту дорогоцінних металів, що відчужується, не є отриманими доходами від зданого (проданого) фізичними особами - заставодавцями брухту дорогоцінних металів Національному банку України, а є іншим доходом, оподаткування якого передбачено нормами пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу.
Оскільки загальна сума коштів, отриманих позивачем від реалізації заставленого майна в період з 01.01.2019 по 31.03.2025 складає 2812333,16 грн, однак всупереч норми п.38.1 ст.38, п.57.1 ст.57, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст.167, 168.1.1 п. 168.1 ст.168, пп. «а» п.171.2 ст. 171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України ПТ «Ломбард «Онікс» (Максименко, Калашніков, Кутовий) не виконано обов`язок податкового агента, чим порушено норми п.38.1 ст.38, п.57.1 ст.57, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст.167, 168.1.1 п. 168.1 ст.168, пп. «а» п.171.2 ст. 171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу, що призвело до заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 506219,97 грн.
Відповідно до пп. 1.1 п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. 
Згідно пп.1.2 п.161 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. 
Відповідно до пп. 1.3 п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування (з 01 грудня 2024 року ставка збору становить 5 відсотків від об`єкта оподаткування), визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. 
Згідно пп. 1.4 п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, -встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. 
Відповідно до пп. 1.5 п.161 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. 
Оскільки садом під час розгляду справи підтверджено факт невиконання обов`язку податкового агента, чим порушено норми пп. 1.2, пп. 1.3, пп. 1.4, пп. 1.6 п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ та п. 38.1 ст. 38, п. 57.1 ст. 57, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп.168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп.«а» п.171.2 ст.171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання також по військовому збору в сумі 48822,93 грн.
Стосовно посилання позивача на те, що в акті перевірки відсутні посилання на первинні документи, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, також контролюючим органом не зазначено конкретну господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; не зазначено первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податку на доходи фізичних осіб та військового збору, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що на сторінках 7-8 акту перевірки наведено повний перелік первинних документів та даних бухгалтерського обліку ПТ «Ломбард «Онікс» (Максименко, Калашніков, Кутовий), що були використані посадовими особами контролюючого органу при проведенні перевірки позивача.
Крім того, посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку досліджено укладені з фізичними особами договори про надання ломбардом фінансового (ломбардного) кредиту та договори закладу майна до ломбарду та встановлено, що зазначені договори укладались за типовою формою Договору 1 та Договору 2, копії яких є додатками до письмового пояснення головного бухгалтера ПТ «Ломбард «Онікс» (Максименко, Калашніков, Кутовий) ОСОБА_3 від 09.06.2025, наданого під час проведення перевірки та до акту перевірки.
Стосовно посилання позивача на неправомірне застосування штрафних санкцій за період з 27.05.2022 по 30.06.2023, посилаючись на продовження дії карантину на всій території України, який завершено 30.06.2023, суд зазначає наступне.
Так, із оскаржуваних ППР та розрахунках до них контролюючим органом зазначено, що на виконання п. 52 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, пеня за період заниження податкового зобов`язання з 01.03.2020 по 30.06.2023 не нарахована. Крім того, на виконання п. 52 та пп. 69.2 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, штрафні санкції за заниження податкових зобов`язань в період з 01.03.2020 по 26.05.2022 не застосовано.
Разом з цим, одночасна дія п. 52 та п.69.2 п.69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України не суперечать нормам один одно в зв`язку з тим, що пунктом 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, визначено особливості, з урахуванням яких справляються податки і збори, одна з яких не застосування законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Вищезазначена норма набула чинності з 27.05.2022 року згідно Закону України 12.05.2022 № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану».
Так, відповідальність за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати передбачена нормами ст. 125 Податкового кодексу.
Відповідно до п. 1251.1 ст.1251 Податкового кодексу України - ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. 
Згідно п. 1251.2 ст. 1251 Податкового кодексу України ті самі дії, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Судом встановлено, що за результатами вказаних порушень, з урахуванням норм ст.102, п. 521 та п. 69.2 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та із застосуванням розміру штрафних (фінансових) санкцій (штрафу), визначених п. 1251.2 ст. 1251 Податкового кодексу, ГУ ДПС винесено податкове повідомлення рішення від 17.07.2025 №12499/23-00-24-06-16 (форма «Д») про збільшення грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 750641,16 грн, в тому числі штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 96131,23 грн та пені в сумі 159512,84 грн, а також податкове повідомлення рішення від 17.07.2025 №12500/23-00-24-06-16 (форма «Д») про збільшення грошового зобов`язання по військовому збору на загальну суму 71434,00 грн, в тому числі штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 9670,48 грн та пені в сумі 13875,83 грн, що відповідає положенням Податкового кодексу України.
Таким чином, прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 17.07.2025 №12499/23-00-24-06-16 та №12500/23-00-24-06-16 - є правомірними та скасуванню не підлягають.
За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ