ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10994/25 Справа № 213/3868/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року                                                        м.Кривий Ріг

Справа № 213/3868/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на окрему ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року, яка постановлена суддею Нестеренком О. М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 30 вересня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», ТОВ «БІЗПОЗИКА») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договором № 484483-КС-006 про надання кредиту від 15 листопада 2024 року, позивач просив суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість в розмірі 67 695,01 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 24 979,20 грн; суми прострочених платежів по процентах – 31 475,01 грн; суми заборгованості по штрафам - 10 880,80 грн; суми прострочених платежів за комісією – 360,00 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року позовні вимоги «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково.
Стягнуто із   ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 484483-КС-006 про надання кредиту від 15.11.2024 у розмірі 23720 грн 00 коп.
Стягнуто із   ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір у розмірі 847 грн 80 коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Окремою ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року встановлено в діях ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» порушення законодавства щодо граничної процентної ставки, визначеної ч. 5 ст. 8 Закону України №1734-VІІІ (зі змінами, внесеними відповідно до Закону України №3498-ІХ від 22.11.2023), адже реальні умови продукту споживчого кредитування значно перевищують розмір в 1%.
Скеровано окрему ухвалу Національному банку України з метою інформування та вирішення питання про застосування до ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заходу впливу.
Встановлено Національному банку України строк для надання відповіді суду про вжиті ним заходи за фактами викладеними в окремій ухвалі протягом тридцяти днів з дня набрання окремої ухвали законної сили.
Надано Національному банку України копію Договору №484483-КС-006 про надання кредиту від 15.11.2024, копію розрахунку заборгованості за кредитом.
В апеляційній скарзі позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просить скасувати окрему ухвалу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та постановлення судом окремої ухвали, яка мотивована обставинами, що були встановленні при ухваленні рішення, яке не набрало законної сили.Крім того, суд першої інстанції некоректно інтерпретував розрахунок заборгованості, у зв`язку з чим рішення суду оскаржено в апеляційному порядку.
Просить суд, у разі задоволення цієї апеляційної скарги направити постанову до Національного банку України та здійснити розподіл судових витрат.
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися та про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремі ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що при розрахунку заборгованості за Договором № 484483-КС-006 про надання кредиту від 15 листопада 2024 року кредитодавцем не була застосована ні денна процентна ставка, ні знижена, ні стандартна (у разі несплати).
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, видно, що 15.11.2024, в день видачі кредиту, позичальнику було нараховано 250 грн у якості відсотків за користування кредитом, тобто за процентною ставкою 1 %.
Розмір заборгованості склав: 25000 грн + 5000 грн (комісія) + 250 грн (відсотки) = 30250 грн.
Далі, 16.11.2024 на вказану заборгованість у розмірі 30250 грн були нараховані відсотки за процентною ставкою 1,65%.
Розмір заборгованості склав: 25000 грн + 5000 грн (комісія) + 500 грн (відсотки) = 30500 грн.
Водночас далі, 17.11.2024 на заборгованість у розмірі 30500 грн були нараховані відсотки вже за процентною ставкою 2,45%, розрахунок наводиться нижче.
750 грн (відсотки зазначені позивачем за 17.11.2024) х 100/30500 (заборгованість на 16.11.2024) = 2,45%.
Далі розмір заборгованості збільшувався за наведеним вище механізмом.
02.05.2025 в останній день строку кредиту відсотки становили 31475,01 грн, а процентна ставка застосовувалась у розмірі 46,6%.
Встановивши, що в діях ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» вбачаються порушення законодавства щодо граничної процентної ставки, визначений ч. 5 ст. 8 Закону України №1734-VІІІ (зі змінами, внесеними відповідно до Закону України №3498-ІХ від 22.11.2023), адже реальні умови продукту споживчого кредитування значно перевищують розмір в 1%, суд першої інстанції дійшов висновку, що є необхідність направити окрему ухвалу Національному банку України з метою інформування та вирішення питання про застосування до ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заходу впливу.
Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Питання про постановлення окремих ухвал регламентується ст. 262 ЦПК України. 
Частинами 1, 5, 6 цієї статті передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення, чи запобігти їх повторенню.
Право суду постановляти окрему ухвалу також ґрунтується на положеннях ч. 1 ст. 68 Конституції України, яка передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказано, що постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності під час вирішення спору.
Наведені норми вказують на те, що в суду є право, коли він встановив порушення закону, постановити окрему ухвалу. Інститут окремої ухвали направлений на реагування суду у тих випадках, коли порушення закону настільки очевидне, зухвале та систематичне, що не дозволяє суду бути інертним до таких порушень і спонукає до ефективних дій, втіленням яких має бути окрема ухвала (п. 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2023 у справі № 990/131/22 (провадження № 11-137заі23)).
Отже, окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушення.
Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення.
Тобто, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється.
Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.
Причини та умови, що сприяли вчиненню порушення можуть полягати у неналежному виконанні посадовими особами обов`язків, перевищенні влади чи зловживанні нею, порушенні строків розгляду звернень, невжитті заходів реагування на заяви громадян тощо.
В окремій ухвалі, суд першої інстанції посилався на те, що, при нарахування заборгованості заДоговором № 484483-КС-006 про надання кредиту від 15 листопада 2024 року, в діях ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» вбачаються порушення законодавства щодо граничної процентної ставки, визначеної ч. 5 ст. 8 Закону України №1734-VІІІ (зі змінами, внесеними відповідно до Закону України №3498-ІХ від 22.11.2023), адже реальні умови продукту споживчого кредитування значно перевищують розмір в 1%, а тому є необхідність вжиття заходів впливу з боку Національного банку України.
Разом з тим, постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року, якою скасовано рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за Договором № 484483-КС-006 про надання кредиту від 15 листопада 2024 року та ухвалено нове рішення про задоволення цих позовних вимог у повному обсязі, встановлено, що розмір денної процентної ставки, передбачений Договором № 484483-КС-006 про надання кредиту від 15 листопада 2024 року, не перевищує 1%, виходячи з того, що обрахування базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі, як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що в діях ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» вбачаються порушення законодавства щодо граничної процентної ставки, визначений ч. 5 ст. 8 Закону України №1734-VІІІ (зі змінами, внесеними відповідно до Закону України №3498-ІХ від 22.11.2023), й доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 028 грн, тобто пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» – задовольнити.
Окрему ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року – скасувати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати у справі, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 (нуль) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: