ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/2118/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/7420/24 Категорія: 305010900 	Токова С.Є. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді	Карпенко О.В., Новіков О.М.	
секретар 	Любченко Т.М.	

розглянуву порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Степаненка Олександра Михайловича та представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» - Лукашука Віталія Васильовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.10.2025 (повний текст складено 14.10.2025 суддя в суді першої інстанції Токова С. Є.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Саламандра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Тюл», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, 

в с т а н о в и в :

у червні 2024 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Степаненка О. М. звернулася до суду з позовом до ПрАТ «СК «Саламандра», ТОВ «Авто-Тюл», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просила суд стягнути на її користь з ПрАТ «СК «Саламандра» страхове відшкодування в розмірі 177 823,64 грн; з ТОВ «Авто-Тюл» матеріальну шкоду в розмірі 36 139,80 грн та моральну шкоду в розмірі 1 419 600 грн.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що 13.12.2023 на перехресті вул. Смілянська – Ложешнікова в м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ПАЗ 32054 р.н. НОМЕР_1 , який використовувався як маршрутний громадський транспорт № 30 в м. Черкаси під керуванням водія ОСОБА_2 .
В результаті ДТП здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_3 (мати позивача), яка від отриманих тілесних ушкоджень померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За фактом ДТП 13.12.23 року були внесені відомості до ЄРДР за № 12023250310004063 та розпочато досудове розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України. 
28.05.2024 винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. 
Відповідно до висновків експерта КП «Черкаське обласне об`єднане бюро судово-медичної експертизи» № 03-01/17 від 04.01.2024, смерть ОСОБА_3 настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і є наслідком цієї ДТП. 
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124/24/5261-ІТ від 09.04.2024 за даними обставинами в діях водія автобуса ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які б з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП і водій своїми одноособовими діями не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстренного гальмування в умовах місця пригоди.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за участі якого сталася ДТП застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра» (страховий поліс № АР6610295).
На заяву позивача від 07.03.2024 про виплату страхового відшкодування відповідь вона не отримала.
Вказані позивачем обставини є страховим випадком, а тому в страховика ПрАТ «СК «Саламандра» виникає обов`язок виплатити страхове відшкодування за шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом, яка пов`язана зі смертю потерпілого.
З відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» позивач просила суд стягнути страхове відшкодування на загальну суму 177 823,64 грн, яка складається з: 
17 023,64 грн. (матеріальна шкода (лікування));
80 400 грн (поховання, спорудження надгробного пам`ятника);
80 400 грн (моральна шкода).
Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в сумі 165 539,80 грн, а також моральну шкоду в розмірі 1 500 000 грн, що не покриваються страховими виплатами, тому страхувальник ТОВ ««Авто-Тюл» має відшкодувати різницю між страховою виплатою та завданим збитком. 
Ухвалений органом досудового розслідування висновок про відсутність вини водія ОСОБА_2 та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку ТОВ «Авто-Тюл» з яким водій перебував у трудових відносинах та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Ні ТОВ «Авто-Тюл» ні водій ОСОБА_2 не надали позивачу жодної допомоги, тому відповідні кошти повинні бути стягнуті з товариства в судовому порядку.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.10.2025 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 177 823,64 грн.
Стягнуто з ТОВ «Авто-Тюл» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 39 139 грн та моральну шкоду в сумі 20 000 грн, а всього стягнуто 56 139 грн.
Стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра» на користь держави судовий збір в розмірі 1 778,23 грн.
Стягнуто з ТОВ «Авто-Тюл» на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач ПрАТ «СК «Саламандра» безпідставно не здійснила виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 та не повідомила підстав відмови у такій виплаті. Судом визнано безпідставними заперечення представника ПрАТ «СК «Саламандра» про те, що у страховика не виникає цивільно-правова відповідальність через відсутність вини особи, яка керувала застрахованим транспортними засобом, оскільки цивільно-правова відповідальність особи, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, передбачена ст. 1187 ЦК України.
Частково задовольняючи позовні вимоги до відповідача ТОВ «Авто-Тюл» суд застосував положення ч. 2 ст. 1193 ЦК України, та враховуючи той факт, що груба необережність самої потерпілої сприяла виникненню шкоди у ДТП, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Степаненко О. М. просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.10.2025 в частині визначення розміру суми відшкодування моральної шкоди, яка стягнута з ТОВ «Авто-Тюл» та збільшити розмір такого відшкодування до 200 000 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що визначений до стягнення розмір відшкодування моральної шкоди з ТОВ «Авто-Тюл» на користь позивача в сумі 20 000 грн є значно меншим відшкодуванням від завданої шкоди. Такий розмір не відповідає пережитим стражданням позивача, тяжкості моральних страждань та тривалості психологічних наслідків. Суд першої інстанції не надав належного та повного мотивування розміру моральної шкоди, тому висновок в цій частині необхідно скасувати та стягнути моральну шкоду у більшому розмірі 200 000 грн.
В апеляційній скарзі представник ПрАТ «СК «Саламандра» - Лукашук В.В. просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.10.2025 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час розгляду справи було достовірно встановлено вину саме потерпілого у ДТП, а також доведено відсутність вини застрахованої особи, тому є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог позивача до ПрАТ «СК «Саламандра». Вказано, що в діях водія ОСОБА_2 був відсутній склад деліктного правопорушення, який призвів до настання цивільно-правової відповідальності, що доводиться постановою про закриття кримінального правопорушення. Суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним доказам та дійшов до необґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
В додаткових поясненнях, що надійшли від представника ТОВ «Авто-Тюл» - адвоката Лавріненка Є. Ю. вказано, що доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Степаненко О. М. не спростовують висновок суду щодо визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає сплаті ТОВ «Авто-Тюл» на користь позивача. Суд першої інстанції дав належну оцінку наявним у справі доказам, в результаті чого ухвалив обґрунтоване рішення. Представник ТОВ «Авто-Тюл» - адвокат Лавріненко Є. Ю. просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення. 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що 13.12.2023 року близько 9 год. 50 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода: водій автобусу ПАЗ 32054, р. н. НОМЕР_1 (маршрут громадського транспорту № 30) ОСОБА_2 , рухаючись по проїзній частині по вул. Вернигори в м. Черкаси зі сторони вул. Ложешнікова в напрямку до вул. Смілянська, на регульованому перехресті з вул. Смілянська, при виконанні маневру праворуч, при дії встановленої секції на рівні зеленого сигналу світлофору по вул. Вернигори, яка дозволяє маневр повороту праворуч на проїзну частину вул. Смілянська, що безпосередньо біля перехрестя з вул. Вернигори по напрямку руху автобусу, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка раптово почала перетинати проїзну частину по вул. Смілянська по вказаному пішохідному переходу з права на ліво відносно напрямку руху автобусу на забороняючий червоний сигнал світлофора для пішоходів. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження.
За фактом даної ДТП 13.12.2023 Черкаським РУП ГУНП в Черкаській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023250310004063 та розпочато досудове розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України (а. с. 23 Т. 1). 
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 (а. с. 22 Т. 1) потерпіла ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно полісу № АР/6610295 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПрАТ «СК «Саламандра» застрахувала цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу ПАЗ 32054 р. н. НОМЕР_1 (а. с. 36 Т. 1).
Позивач ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а. с. 17 Т. 1), свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 18 Т. 1) та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 19-21 Т. 1) та копією паспорта позивача ( а. с. 15-16 Т. 1).
Постановою від 28.05.2024 (а. с. 32-35 Т. 1) кримінальне провадження № 12023250310004063 від 13.12.2023 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
07.03.2024 ОСОБА_1 направила страховику ПрАТ «СК «Саламандра» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 37 Т. 1) та заяву про страхове відшкодування (а. с. 38 Т. 1).
У заяві про виплату страхового відшкодування просила виплатити їй витрати на лікування в розмірі 17 023 грн 64 коп, відшкодувати регламентну виплату моральної шкоди та витрати на поховання у розмірі 116 539,80 грн.
Станом на момент розгляду справи страхова компанія не здійснила страхові виплати та не повідомила підстави відмови у виплаті страхового відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
У відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини.
Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.
Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.
Непереборна сила у контексті ДТП - це надзвичайна, непередбачувана обставина, яка звільняє винного водія від відповідальності за завдану шкоду, але вимагає доведення цих обставин і доведення відсутності його вини та причинного зв`язку з його діями. 
Вина потерпілого не звільняє від обов`язку відшкодування шкоди, однак може вплинути на розмір відшкодування.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.03.2024 у справі № 569/4753/23 обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Відсутність обвинувального вироку, наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи чи наявність постанови про закриття кримінального провадження не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. 
Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
У пункті 1.3 ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
Згідно із ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Колегія суддів враховує, що особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили, тому її називають підвищеною.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 554/858/19. 
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.
Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 ЦК України цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно п. 23.1 ст. 23 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Відповідно до п. 24.1 ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Статтею 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.
Пунктом 27.1 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Пунктом 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що страховик (у випадках, передбачених п.п. «г» і «ґ» п. 41.1 та п.п. «в» п. 41.2 ст. 41 цього Закону - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Пунктом 27.4 ст. 27 вказаного Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Пунктом 27.5 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що розмір усіх здійснених страхових відшкодувань за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду, визначену у страховому полісі. 
Ці норми Закону встановлюють не порядок розрахунку розміру страхового відшкодування, а мінімальний гарантований розмір страхового відшкодування, меншим за який страхове відшкодування бути не може.
З матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження № 120232503100004063, відомості про які внесені до ЄРДР 13.12.2023, за ознаками закону, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Вирішуючи спір в частині заявлених позовних вимог до ПрАТ «СК «Саламандра», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що цивільно-правова відповідальність особи, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, передбачена ст. 1187 ЦК України.
Крім того, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку, в тому числі здійснити відшкодування обґрунтованих витрат на лікування, поховання, спорудження надгробного пам`ятника та відшкодувати моральну шкоду в межах визначеної регламентної виплати. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем надані належні та допустимі докази (договори-замовлення щодо проведення поховання, чеки на придбання ліків, придбання предметів, необхідних для поховання та докази витрат на спорудження надгробного пам`ятника) в підтвердження здійснених нею витрат, понесених під час лікування потерпілої та витрат на поховання загиблої і встановлення їй надгробного пам`ятника. Крім того, розмір стягнутої із страхової компанії на користь позивача моральної шкоди в сумі 80 400 грн. визначено судом першої інстанції в межах регламентної виплати, що повністю відповідає положенням п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).
Висновок суду в частині стягнення з відповідача ТОВ «Авто-Тюл» матеріальної шкоди в сумі 36 139 грн (різниці у витратах на поховання 116 539,80 грн. та виплатою страхового відшкодування 80 400 грн) також є обґрунтованим та відповідає встановленим обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «Саламандра» про відсутність обов`язку страховика відшкодувати шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою з підстав відсутності у діях водія застрахованого транспортного засобу складу деліктного правопорушення, який призвів до настання цивільно-правової відповідальності є безпідставними та відхиляються колегією суддів, оскільки страховик (ПрАТ «СК «Саламандра») хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Наявність постанови про закриття кримінального провадження жодним чином не звільняє власника джерела підвищеної небезпеки від відповідальності за завдану шкоду, оскільки діє принцип відповідальності володільця джерела незалежно від його вини. ПрАТ «СК «Саламандра» не доведено суду обставин, за яких виключається відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, а саме, що в діях потерпілої ( ОСОБА_3 ), наслідком яких в подальшому настала смерть останньої був умисел чи непереборна сила.
Порушення потерпілою правил ПДР, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди є грубою необережністю, яка сприяла виникненню шкоди, що було правильно враховано судом першої інстанції і дана обставина є підставою для зменшення відшкодування, а не звільнення від його сплати.
Інші доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «Саламандра» суттєвими не являються, були предметом дослідження колегії суддів і підстав для задоволення апеляційної скарги ПрАТ «СК «Саламандра» немає. 
При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Степаненка О. М. про скасування рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача ТОВ «Авто-Тюл» колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення скарги з наступних підстав.
Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди відповідачем ТОВ «Авто-Тюл», суд першої інстанції врахував вже стягнуту з ПрАТ «СК «Саламандра» на користь позивача моральну шкоду в межах максимального розміру страхового відшкодування, визначеного п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 80 400 грн. та вважав, що із відповідача ТОВ «Авто-Тюл» підлягає до стягнення на користь ОСОБА_1 20 000 грн. моральної шкоди, що відповідатиме принципу розумності та справедливості.
Колегія суддів враховує, що при визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому, грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20, від 23.11.2022 у справі № 686/13188/21, від 19.04.2023 у справі № 336/10216/21.
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 477/874/19).
Відтак, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи й доведеності позову.
Колегія суддів вважає, що заявлений в апеляційній скарзі розмір моральної шкоди, що підлягає до стягнення з відповідача ТОВ «Авто-Тюл» в сумі 200 000 грн із врахуванням обставин ДТП є завищеним, однак враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму її життя, вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в оскаржуваній ОСОБА_1 частині шляхом збільшення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з ТОВ «Авто-Тюл» з 20 000 грн до 50 000 грн, що буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості і не призведе до безпідставного збагачення.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України у разі, якщо особу, з якої присуджено стягнення судових витрат, звільнено від їх сплати, відповідні витрати відносяться на рахунок держави.
Оскільки рішення суду підлягає зміні в частині задоволених позовних вимог до відповідача ТОВ «Авто-Тюл», позивач звільнена від сплати судового збору у даній категорії справ, тому з відповідача ТОВ «Авто-Тюл» підлягає до стягнення на користь держави у відсотковому відношенню відповідно пропорційному розміру задоволених вимог у розмірі 861 грн 80 коп.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний суд, - 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Степаненка Олександра Михайловича – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» - Лукашука Віталія Васильовича залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.10.2025 у даній цивільній справі змінити в частині розміру моральної шкоди, який підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Тюл» на користь ОСОБА_1 збільшивши суму стягнення з 20 000 грн до 50 000 грн.
Змінити Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.10.2025 у даній цивільній справі в частині стягнення судового збору, та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Тюл» на користь держави судовий збір в розмірі 861грн 80 коп.
У решті рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.10.2025 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 23.12. 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді