Справа № 301/2811/25
2/301/60/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" січня 2026 р. м. Іршава 

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., за участі представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.
Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане виконкомом Бронківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 34.
Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку і надвірних споруд, розташованих в АДРЕСА_1 .
За життя спадкодавець ОСОБА_6 розпорядження щодо майна, яке належало їй на праві власності, не залишала.
Спадщину після смерті баби - ОСОБА_6 позивач прийняв, так як на день її смерті проживав разом із спадкодавцем за адресою : АДРЕСА_2 . Вищенаведене стверджується довідкою, яка видана виконкомом Довжанської сільської ради № 125 від 24.07.2025 року та копією паспорта.
Відповідачі ОСОБА_3 (дочка спадкодавці), дівоче прізвище - ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ( онука спадкодавці) не претендують на спадкове майно. Інші спадкоємці майна померлої ОСОБА_6 - відсутні.
Відповідно до виписки з погосподарської книги Довжанської сільської ради за 2001-205 роки, яка видана виконкомом Довжанської сільської ради за № 123 від 24.07.2025 року, головою житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_3 , була спадкодавець ОСОБА_6 .
При зверненні до приватного нотаріуса Хустського нотаріального округу у оформленні спадщини позивачу було відмовлено, в зв`язку з тим, що відсутні належні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно та реєстрація права власності на спадковий будинок в органах БТІ, що стверджується інформаційним листом № 222/01-16 від 28.10.2025 року, який виданий приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області.
Крім того, не доводиться родинний зв`язок між позивачем та спадкодавцем, так як у свідоцтві про народження матері позивача ОСОБА_3 ( дочки спадкодавці, дошлюбне прізвище- ОСОБА_8 ) , її мати вказана як : « ОСОБА_7 », замість вірного : « ОСОБА_6 ».
Вказані розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про народження матері позивача ОСОБА_7 (шлюбне прізвище - ОСОБА_9 ) серії НОМЕР_2 , яке видане 06.09.1960 року с.Бронька, Іршавського району, Закарпатської області та у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане виконкомом Бронківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області спадкодавця ОСОБА_6 перешкоджають позивачу у доведенні родинних відносин з померлою спадкодавцею .
Вищенаведене стверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , копією свідоцтва про одруження ОСОБА_3 .
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, натомість його представник адвокат Азарова І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, а справу просила розглянути без участі позивача .
Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені своєчасно і належним чином. Натомість, подали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутності, позов визнали. Відзиву чи заперечень проти позову, відповідачами надано не було.(а.с. 49-51)
Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.
Судом під час судового засідання було встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане виконкомом Бронківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 34.(копія свідоцтва а.с. 20).
Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку і надвірних споруд, розташованих в АДРЕСА_1 .
Відповідно до виписки з погосподарської книги Довжанської сільської ради за 2001-205 роки, яка видана виконкомом Довжанської сільської ради за № 123 від 24.07.2025 року, головою житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_3 , була спадкодавець ОСОБА_6 . (а.с.12)
За життя спадкодавець ОСОБА_6 розпорядження щодо майна, яке належало їй на праві власності, не залишала.
Згідно довідки Довжанськоїсільської ради №125 від 24.07. 2025 року, на день смерті ОСОБА_6 , яка до дня смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_2 в будинку на день її смерті були зареєстровані і проживали:
ОСОБА_3 - донька;
ОСОБА_10 - зять;
ОСОБА_2 - внук;
ОСОБА_11 - внучка;
Згідно довідки, що видана ЦНАП виконавчого комітету Довжанськоїсільської ради №124 від 24.07. 2025 року, житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 було присвоєно поштову адресу  АДРЕСА_3 .
Отже, спадщину після смерті спадкодавця - ОСОБА_6 позивач прийняв, так як на день її смерті проживав разом із спадкодавцем за адресою : АДРЕСА_2 . Вищенаведене стверджується довідкою, яка видана виконкомом Довжанської сільської ради № 125 від 24.07.2025 року та копією паспорта позивача.(а.с. 5 на звороті та 11)
На підставі вищенаведених доказів, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 на момент смерті на праві приватної власності належало спадкове майно, що складається з житлового будинку з  надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_3 . Єдиними спадкоємцями даного майна є позивач ОСОБА_2 та відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Відповідачі, згідно наданих ними письмових заяв відмовляються від прияняття спадщини.(а.с. 49-51)
Отже, судом встановлено, що факт оспорювання права власності на майно з боку інших осіб відсутній, однак перепоною в оформленні спадщини є відсутність правовстановлюючих документів на спадковий будинок.
Також, із долучених до позовної заяви документів судом вбачається, що не доводиться родинний зв`язок між позивачем та спадкодавцем, так як у свідоцтві про народження матері позивача ОСОБА_3 ( дочки спадкодавці, дошлюбне прізвище- ОСОБА_8 ) , її мати вказана як : « ОСОБА_7 », замість вірного : « ОСОБА_6 ».
Вказані розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про народження матері позивача ОСОБА_7 (шлюбне прізвище - ОСОБА_9 ) серії НОМЕР_2 , яке видане 06.09.1960 року с.Бронька, Іршавського району, Закарпатської області та у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане виконкомом Бронківської сільської ради Іршавського району Закарпатської області спадкодавця ОСОБА_6 перешкоджають позивачу у доведенні родинних відносин з померлою спадкодавцею .
Вищенаведене стверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , копією свідоцтва про одруження ОСОБА_3 .(а.с. 4, 9 на звороті)
В зв`язку з цим, ОСОБА_2 не має можливості як спадкоємець за законом оформити у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Суд звертає увагу на те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.95 м. Київ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого акту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Однією з позовних вимог позивача є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин .
Метою встановлення вищевказаного факту є усунення розбіжностей у документах, що підтверджують родинний зв`язок позивача та спадкодавця.
На підставі чого, суд прийшов до висновку, що вимогу позивача про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити.
Отже, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно дост. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Також, суд бере до уваги те, що відповідачами, жодних заперечень до суду, проти задоволення позову чи письмових доказів, які б спростовували доводи позивача надано не було.
Зважаючи на те, що надані позивачем докази є належними і допустимими, оскільки такі містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, при цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, тому на переконання суду позовні вимоги викладені в даній позовній заяві підлягають до задоволення в повному обсязі.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Керуючись ст. ст.4, 12, 19, 83, 175, 177, 184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.16, 392, 1216, 1220, 1223, 1268 ЦК України, суд, -
Р І Ш И В:
Позовну заяву задовольнити
Встановити факт родинних відносин , а саме , що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Бронька, Іршавського району Закарпатської області є онуком ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування, право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку та надвірних споруд, розташованих в АДРЕСА_3 , в цілому.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 23.01.2026 року.

Суддя:          І.А.Даруда