ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/616/25  Номер провадження 22-ц/814/3476/25	Головуючий у 1-й інстанції Морозовська О. А.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2025 року 	м. Полтава	

       Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
       судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.
       розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
       на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 травня 2025 року, постановлене суддею Морозовською О.А. (повний текст складено 09 червня 2025 року), 
       у справі за позовом ОСОБА_1 до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зарахування сплачених сум в рахунок сплати аліментів, проведення перерахунку та скасування заборгованості, 

в с т а н о в и в:
       11.02.2025  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зарахування сплачених сум в рахунок сплати аліментів, проведення перерахунку та скасування заборгованості.
       В обґрунтування позову зазначає, що із 12.02.2018 у Миргородському ВДВС перебуває ВП №55762874 щодо виконання виконавчого листа №2/541/841/2017, виданого 27.11.2017 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з нього, ОСОБА_1 , аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 20.06.2017 і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно із довідкою №41874 від 21.08.2023, виданою Миргородським ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), станом на 21.08.2023 заборгованість щодо сплати аліментів відсутня, інших виконавчих проваджень відносно позивача станом на 21.08.2023 немає. Але станом на 29.01.2024 виконавчою службою позивачу нараховано заборгованість у розмірі 62 556,91 грн, яка із квітня 2024 року стягується з його з пенсії, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 15.01.2025.
Із метою отримання пояснень стосовно нарахованого боргу він звернувся до Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та надав державному виконавцю копії квитанцій за період з 01.04.2022 по 23.08.2022 (включно) на загальну суму 32 750,00 грн про сплату аліментів по ВП №55762874, просив перерахувати вказаний борг з урахуванням наданих квитанцій, в яких указано, що він є платником, одержувачем – ОСОБА_3 , призначення платежу - переказ власних коштів, аліменти. 
Листом Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) №5139 від 31.01.2025 його повідомлено, що розрахунок заборгованості по аліментах проводиться відповідно до ст.195 СК України, ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі відомостей про доходи боржника, отриманих від Державної податкової служби, довідок про доходи, звітів роботодавців та інших документів, які містять інформацію про отримані доходи. Копії квитанцій за 2022 рік не були враховані, оскільки отримувачем коштів було зазначено ОСОБА_3 , а відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області №2/541/841/2017 від 24.10.2017 аліменти стягуються на користь ОСОБА_2 , а відтак і отримувачем аліментів має бути зазначена стягувачка.
Із викладеним рішенням виконавчої служби позивач не погоджується, оскільки закон не містить заборони щодо можливості сплати аліментів на рахунок дитини, тоді як він окремими платежами сплачував аліменти безпосередньо на окремий рахунок, відкритий на ім`я неповнолітньої дитини (у квитанціях вказано призначення платежів як «аліменти», одержувачем зазначено ОСОБА_3 ), остання мала право одержувати їх самостійно. Також, зазначає, що на момент проведених оплат він був військовозобов`язаним ВЧ НОМЕР_1 , виконував безпосередньо обов`язок щодо захисту Батьківщини на території Сумської області, і доступу до банківських установ не мав, у позивача були реквізити картки лише доньки. Під час виконання обов`язку щодо захисту Батьківщини одержав поранення та у період перебування на лікуванні отримував ряд виплат, з яких утримання аліментів не повинно проводитися, тоді як державний виконавець врахував їх при обчисленні заборгованості.
У зв`язку з викладеним, із метою захисту свого порушеного права звертається в суд з цим позовом. 
Просить зарахувати добровільно сплачені грошові кошти згідно квитанцій за період з 01.04.2022 по 23.08.2022 на загальну суму 32 750,00 грн. в рахунок сплати аліментів по ВП №55762874, що перебуває у Миргородському ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) стосовно виконання виконавчого листа №2/541/841/2017, виданого 27.11.2018 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.06.2017 до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зобов`язати Миргородський ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) провести перерахунок у ВП №55762874 та скасувати борг в розмірі 25 420,11 грн.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.05.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зарахування сплачених сум в рахунок сплати аліментів, проведення перерахунку та скасування заборгованості - відмовлено.
Рішення міськрайонного суду вмотивовано тим, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту, оскільки згідно з ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені до суду в порядку ст.ст.447-450 ЦПК України. Тоді як довідки-розрахунки про заборгованість зі сплати аліментів та дії державного виконавця, в тому числі, щодо складання та обчислення розміру заборгованості за аліментами, у встановленому законом порядку не визнанні протиправними чи незаконними і ОСОБА_1 не оскаржувалися.
Позивач із таким рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу.
У доводах апеляційної скарги заперечує висновок суду першої інстанції щодо неналежного способу захисту права, оскільки в даній справі наявний спір про розмір нарахованої державним виконавцем заборгованості та добровільно сплачених коштів в рахунок сплати аліментів. Посилаючись на роз`яснення, викладені у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», вважає, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи, та в залежності від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або в позовному провадженні.
Доводить неправомірність нарахування державним виконавцем заборгованості по аліментах з одержаної ним додаткової винагороди на час лікування після поранення в розмірі 300 860,22 грн., яка не є постійною та відповідно до положення п.8, п.12 Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 і п.2.1 Розділу Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 – не підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів.
Вважає безпідставним не врахування судом наданих ним квитанцій щодо перерахування у період із 01.04.2022 по 23.08.2022 коштів безпосередньо дочці ОСОБА_3 на загальну суму 32 750,00 грн. Посилається на висновок, викладений у постанові Верховного Суду у справі №760/17498/22, в якому зазначено, що закон не містить заборони щодо можливості сплати аліментів на рахунок дитини, і неповнолітня особа має право самостійно одержувати аліменти, у тому числі шляхом їх внесення на ім`я неповнолітньої особи на її рахунок у фінансовій установі, а також розпоряджатися цими коштами за згодою батьків.
03.11.2025 відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечила доводи апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Зазначає, що між нею, як стягувачкою, та позивачем, як боржником, не було ніякої домовленості щодо сплати аліментів на рахунок їх доньки. Здійснені ним платежі на цей рахунок не є аліментами. Заперечує доводи щодо неправомірності нарахування аліментів із додаткової винагороди на час лікування позивача. Звертає увагу на те, що позивач не використав свого права на передбачений законом спосіб оскарження дій або бездіяльності державного виконавця, а тому погоджується з висновком міськрайонного суду щодо невірно обраного позивачем способу захисту.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.
Постановою головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Солодовник О.О. від 12.02.2018 відкрито ВП №55762874 щодо примусового виконання виконавчого листа №2/541/841/2017, виданого 27.11.2017 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2017 і до повноліття дитини./а.с.23/
Згідно із довідкою №41874 від 21.08.2023, виданої Миргородським відділом державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконанні у Відділі перебуває ВП №55762874. Станом на 21.08.2023 заборгованість щодо сплати аліментів відсутня, інших виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 у відділі немає./а.с.14/
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах з доходу боржника на дитину №12592 від 16.02.2024, виданої державним виконавцем Миргородським відділом державної виконавчої служби станом на 29.01.2024 (повноліття дитини) заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2/541/841/2017 складає 62 556,91 грн./а.с.51/
ОСОБА_1 звертався до Миргородського ВДВС із заявами щодо надання йому розрахунку заборгованості по аліментах із зарахуванням окремих платежів в рахунок аліментів, здійснених ним особисто, надавши копії квитанцій за період з 01.04.2022 по 23.08.2022 (включно) на загальну суму 32 750,00 грн.
Згідно із квитанціями, виданими АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , останній здійснив платежі, призначення: переказ власних коштів, аліменти; одержувач ОСОБА_3 ; 01.04.2022 - на суму 2 000,00 грн.; 12.04.2022 - на суму 5 000,00 грн.; 26.04.2022 - 300,00 грн.; 11.05.2022 - 2 500,00 грн., 18.05.2022 - 2 500,00 грн.; 28.05.2022 - 150,00 грн.; 28.03.2022 – 5 000,00 грн.; 14.06.2022 - 500,00 грн.; 18.06.2022 - 100,00 грн.; 23.06.2022 - 5 000,00 грн.; 07.07.2022 - 200,00 грн.; 21.07.2022 - 3 000,00 грн.; 10.08.2022 - 2 500,00 грн. ; 23.08.2022 - 4 000,00 грн./а.с.16-20/
Листами №48753 від 16.08.2024 та №5139 від 31.01.2025 Миргородський ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив позивача, що при обрахунку заборгованості по сплаті аліментів надані ним квитанції не враховані, оскільки у них зазначено отримувачем ОСОБА_3 , тоді як згідно із рішенням суду стягувачем є ОСОБА_2 /а.с.21, 24/
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах з доходу боржника на дитину від 15.01.2025 за №85, виданого державним виконавцем Миргородським відділом державної виконавчої служби, станом на 29.01.2024 (повноліття) заборгованість складає 62 556,91 грн; станом на 15.01.2025 - 25 420,11 грн./а.с.15/
Згідно із інформацією, наданою військовою частиною НОМЕР_2 на виконання ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.03.2025, за період з 01.07.2023 по 21.07.2023 грошове забезпечення ОСОБА_1 складалося із: посадового окладу – 1 910,32 грн., окладу за військовим званням – 406,45 грн., щомісячна премія (535% від посадового окладу – 10 230,23 грн., надбавка за вислугу років – 695,03 грн., надбавка за особливості проходження служби (65% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) – 1 957,67 грн. Окрім того, у липні 2023 року ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 за час лікування після поранення з 07.03.2023 по 27.03.2023, з 29.03.2023 по 16.05.2023, з 18.05.2023 по 08.06.2023 у розмірі 300 860,22 грн. Всього у липні 2023 року позивачу нараховано та виплачено 316 049,92 грн./а.с.113, 116/
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що боржник вправі звернутися в суд зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення. Разом з тим, довідки-розрахунки про заборгованість зі сплати аліментів та дії державного виконавця, в тому числі, із їх складання та обчислення розміру заборгованості за аліментами у встановленому законом порядку не визнавалися протиправними та незаконними, ОСОБА_1 не оскаржувалися. Обраний ним спосіб захисту не передбачений законом або договором, що зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову.
Колегія суддів з таким рішенням суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.
Щодо обраного позивачем способу захисту свого порушеного права.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1, 2 статті 2 ЦПК України).
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Розділ VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України передбачає право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №209/3085/20).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі №638/2304/17).
Велика Палата Верховного Суду 15.06.2021 у справі №904/5726/19 сформувала висновок, що активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, в самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачами та відповідачами, вибором і складанням до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і загального з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, при вирішенні спору суд у межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах відповідних вимог встановлює зміст (правову природу, права та зобов`язання ін.) правовідносини сторінки, яка випливає із встановлених обставин, та формує правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення процесуального кодексу така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду включає його відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах.
Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, що виходить з фактів, встановлених під час розгляду справи, та застосування, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, заявлено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільної процесуальних правовідносин та їх гарантій.
До ознак, що характеризують правосуддя, відноситься, у тому числі, здійснення правосуддя тільки у передбаченому законом порядку (процесуальна форма). При цьому під правосуддям необхідно розуміти не лише діяльність суду щодо вирішення спору про право, але й обов`язкове дотримання процесуальної форми, в якій не просто передбачені порядок і послідовність вчинення процесуальних дій, а й відображено вимоги справедливих (належних) судових процедур.
При цьому, по-перше, цивільна процесуальна форма, завжди обов`язково має нормативний і системний характер. По-друге, вона, по суті, передбачає «алгоритм» поведінки кожного суб`єкта при розгляді та вирішенні цивільної справи (у тому числі і суду). По-третє, становить гарантію дотримання законності, оскільки її недодержання призводить до різних негативних наслідків.
Із матеріалів справи убачається, що суддя суду першої інстанції, відкриваючи ухвалою від 28.02.2025 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 допустив до розгляду за правилами загального позовного провадження, тоді як, у разі незгоди з позовним провадженням, мав відмовити у такому провадженні та, діючи відповідно до п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України, роз`яснити учасникам процесу, зокрема позивачу, його право на оскарження дій державного виконавця у порядку судового контролю за виконанням судових рішень. 
Усупереч викладеному суд першої інстанції проводив судовий розгляд упродовж півроку та не вирішив спір по суті, тим самим, не виконавши обов`язок щодо здійснення ефективного захисту порушеного права позивача.
Із огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заборони закону в позовному провадженні оскаржувати суму заборгованості за аліментами, задля відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду, апеляційний суд приходить до висновку про правомірність обраного позивачем способу захисту свого порушеного права щодо правильності нарахування заборгованості за аліментами шляхом пред`явлення позову, а не шляхом подання скарги на дії державного виконавця в порядку, передбаченому Розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.
Щодо правильності обрахування державним виконавцем заборгованості по аліментам.
       Відповідно до частини 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
       Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
       Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25.01.2021 у справі №758/10761/13-ц).
       Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України).
       Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання (абзац 2 частини другої статті 179 СК України).
       Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України (частина третя статті 179 СК України).
       Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).
       Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку) (частина перша статті 32 ЦК України).
       Із урахування обсягу неповної цивільної дієздатності неповнолітньої особи та того, що аліменти є власністю дитини, законодавець закріпив право неповнолітнього на самостійне одержання аліментів.
       У справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 сплатив аліменти на рахунок доньки за період з 28.03.2022 по 23.08.2022 у загальній сумі 32 750,00 грн.
       Дочка позивача – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на березень 2022 року (на час першого перерахування батьком на її рахунок аліментів), була неповнолітньою (16 років) та в силу ст.32 ЦК України мала право розпоряджатися аліментами, що дійшли на її рахунок, та є її власністю. А отже, вказані платежі безпідставно не включені державним виконавцем при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. 
       Із урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині зарахування в рахунок аліментів добровільно здійснених позивачем платежів на загальну суму 32 750,00 грн. на рахунок дочки, зобов`язавши Миргородський ВДВС провести перерахунок заборгованості по аліментах у ВП №55762874 з урахуванням цих платежів.
       При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача, викладені як в позові, так і в апеляційній скарзі щодо неправомірного нарахування аліментів із виплаченої йому допомоги на лікування у зв`язку з пораненням, оскільки позовні вимоги щодо цих сум позивачем не заявлялися, а тому в силу принципу диспозитивності оцінці судом не підлягають.
       Установивши викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині зарахування у рахунок сплати аліментів, що стягуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно виконавчого листа №2/5421/841/2017, виданого 27.11.2017 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області (ВП №55762874), а також зобов`язання Миргородський ВДВС провести перерахунок заборгованості.
       В іншій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки вирішення питання зупинення стягнення заборгованості у виконавчому провадження, а також скасування боргу належить до виключних повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавчий лист №2/5421/841/2017, виданий 27.11.2017 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області (ВП №55762874).
       За встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення міськрайонного суду скасуванню, із постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.
       Враховуючи, що позивач є інвалідом ІІ групи та на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідачів ОСОБА_2 та Миргородського ВДВС на користь держави підлягає стягненню судовий збір по 1 211,20 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст.367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
       Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 травня 2025 року – скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Зарахувати в рахунок сплати аліментів , що стягуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно виконавчого листа №2/5421/841/2017, виданого 27.11.2017 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області (ВП №55762874).
       Зобов`язати Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно виконавчого листа №2/5421/841/2017, виданого 27.11.2017 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області (ВП №55762874).
       В іншій частині позовних вимог відмовити.
       Стягнути з Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір по 1 211,20 грн. із кожного.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
       Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак