ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем 
05 лютого 2026 року
м. Харків
справа № 630/819/25
провадження № 22-ц/818/762/26 
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: Тичкової О.Ю., Кружиліної О.А.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 20.09.2024-100002099 від 20 вересня 2024 року, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», в особі представника Павленка Дмитра Олександровича на заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 30 липня 2025 року, постановлене суддею Малихіним О.О.,
в с т а н о в и в:
У червні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 20.09.2024-100002099 від 20 вересня 2024 року у розмірі 14025 грн.
Обгрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що 20 вересня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 ( укладено Кредитний договір (оферти) № 20.09.2024-100002099. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі – 5500 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 20 вересня 2024 року, строком на 105 днів. 
Відповідно до п. 4.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4323-34XX-XXXX-7733.
В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 14025 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5500 грн., по процентам в розмірі 4620 грн., комісії 1155 грн., неустойки 2750 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, представник позивача просив суд стягнути кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі.
Заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 30 липня 2025 року в задоволенні позову ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором 20.09.2024-100002099 від 20 вересня 2024 року - відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Споживчий центр» просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, здійснити розподіл судових витрат.
Зазначає, що висновки суду не відповідають наявним у матеріалах справи доказам. Між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору) та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Лист ТОВ "УПР" про перерахування коштів є належним доказом, оскільки містить інформацію про перерахування грошових коштів за кредитним договором. Підписавши договір відповідач підтвердив, що ознайомлений із усіма умовами, в тому числі й порядком та строками повернення кредиту, сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. За відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним задовольнити частково апеляційну скаргу з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» умов договору в частині надання позикодавцем кредиту позичальникові у розмірі 5500 грн., то відповідно і не доведено виникнення у відповідача обов`язку з повернення позики та сплати процентів. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом першої інстанації встановлено, що 17.06.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір (оферти) № 20.09.2024-100002099, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Даний Договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки та Підтвердження позичальника про укладення кредитного договору.
Відповідно до умов вказаного Договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 5500 грн. строком на 105 днів. Процентна ставка «фіксована незмінна у розмірі 1 % за один день користування кредитом. Дата повернення кредиту 02.01.2025 року.
Встановлено комісію в розмірі 385 грн., пов`язану з наданням кредиту.
Згідно із довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №20.09.2024-100002099 від 20.09.2024, заборгованість ОСОБА_1 складає 14025 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5500 грн., заборгованості за відсотками - 4620 грн., комісії 385 грн., неустойки 2750 грн., додаткова комісія 770 грн. 
Також, в матеріалах наявна інформаційна довідка ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №26-2406 від 24.06.2025 з повідомленням, що відповідно до договору про переказ коштів №ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, було успішно перераховано кошти на платіжну картку НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 515466814, призначення платежу: видача за договором кредиту: №20.09.2024-100002099.
Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини друго їстатті 1054 ЦК Українипоширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Із положень статті 546 ЦК України слідує, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Статтею 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Із положень статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
Ураховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, а у разі прострочення виконання зобов`язаннясплатити пеню, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» вимог договору в частині надання позикодавцем кредиту позичальникові у розмірі 5500 грн., то відповідно і не доведено виникнення у відповідача обов`язку з повернення позики та сплати процентів.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується із такими висновками місцевого суду, з огляду на таке.
Заявка споживача ОСОБА_1 , яка підписана одноразовим ідентифікатором, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) містять реквізити належного позичальнику електронного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним договором 4323-34хх-хххх-7733.
До матеріалів справи приєднано інформаційну довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №26-2406 від 24.06.2025 з повідомленням, що відповідно до договору про переказ коштів №ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, було успішно перераховано кошти на платіжну картку НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 515466814, призначення платежу: видача за договором кредиту: №20.09.2024-100002099.
Доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, РНОКПП тощо) були використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій позичальник не звертався.
Також не спростовано, що банківська платіжна картка № НОМЕР_2 хх-хххх-7733 не належить ОСОБА_1 .
Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр`зобов`язання з надання ОСОБА_1 кредиту в сумі 5500 грн. шляхом перерахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_2 хх-хххх-7733, зазначений відповідачем у договорі.
Ураховуючи вищевикладене, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 11275 грн., із яких: 5500 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4620 грн. заборгованість за відсотками та 1155 грн. комісії.
Водночас, вимоги ТОВ "Споживчий центр" у частині стягнення з відповідача неустойки не підлягають задоволенню.
Так, відповідно достатті 4 ЦК Україниоснову цивільного законодавства України становитьКонституція України. Основним актом цивільного законодавства єЦивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно доКонституції Українита цьогоКодексу(далізакон).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщоЦК Українита інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписиЦК України( постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Оскільки неустойка за кредитним договором нарахована після 20.09.2024 року, то відповідач звільняється від обов`язку її сплати на користь позивача.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат(стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України).
При зверненні до суду позивачем сплачено до суду першої інстанції 2422,40 грн., оскільки позовні вимоги задоволено на 80,3%, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1945,18 грн.
Крім того, за подачу апеляційної скарги позивачем сплачено 3633,60 грн, та оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2917,78 грн., разом 4862,96 грн.
Керуючись ст. ст.367,368,374,376,382,384 ЦПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», в особі представника Павленка Дмитра Олександровича – задовольнити частково.
Заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 30 липня 2025 року скасувати та ухвалите нове.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 20.09.2024-100002099 від 20 вересня 2024 року – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором у розмірі 11275 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" 4862,96 грн. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий         Н.П. Пилипчук

Судді         О.Ю. Тичкова

О.А. Кружиліна