ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/227/24  Номер провадження 22-ц/814/3252/25	Головуючий у 1-й інстанції Подмаркова Ю.М.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Триголов В.М., Чумак О.В.
розглянувши у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Пелих Наталією Миколаївною,
на ухвалу Подільського районного суду м.Полтави від 30 травня 2025 року, постановлену суддею Подмарковою Ю.М.,
у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:
04.10.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою, у якій просив:
- визнати незаконною та скасувати постанову, винесену у виконавчому провадженні №76077827 начальником Подільського ВДВС у м.Полтаві Тихоновим О.О. від 19.09.2024 про оголошення в розшук майна боржника, а саме: автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність начальника Подільського ВДВС у м.Полтаві Тихонова О.О., що полягає у невинесенні постанови про зняття з розшуку майна боржника, а саме: автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після його виявлення за заявою ОСОБА_1 від 24.09.2024.
В обґрунтування вимог скарги зазначає, що із 18.09.2024 на виконанні Подільського ВДВС м.Полтави перебуває ВП №76077827 з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м.Потави від 07.08.2024 (справа №553/227/24) про стягнення з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 компенсації частини вартості автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, загальний легковий універсал - В, 2008 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 214542,00 грн.
У межах ВП №76077827 начальником Подільського ВДВС м.Полтави Тихоновим О.О. винесено постанови: від 18.09.2024 про стягнення виконавчого збору в розмірі 21454,20 грн., розміру мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 478,00 грн.; та від 19.09.2024 проарешт майна боржника та розшук майна боржника, а саме, належного йому автомобіля.
Зазначає, що указані постанови він не отримував, а дізнався про їх наявність 23.09.2024 під час відвідування Подільського ВДВС у м.Полтаві, куди він прибув для з`ясування питання щодо арешту його коштів.
24.09.2024 він, ОСОБА_1 , звернувся до начальника Подільського ВДВС у м.Полтаві з заявою про видачу копії постанов та скасування розшуку належного йому автомобіля, у зв`язку із тим, що транспортний засіб знаходиться у його володінні та користуванні та не є таким про який немає відомостей щодо його місцезнаходження. 
Того ж дня в усній формі йому було відмовлено у скасуванні розшуку до виконання судового рішення. 
Боржник вважає протиправною бездіяльність начальника Подільського ВДВС у м.Полтаві щодо не винесення не пізніше наступного робочого дня (25.09.2024) постанови про зняття з розшуку належного йому автомобіля, а постанову про розшук майна боржника від 19.09.2024 - незаконною. Оскільки начальником ВДВС у порушення вимог ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні оскаржуваної постанови не обґрунтовано доцільність оголошення в розшук транспортного засобу. Тоді як накладення арешту на майно боржника є достатнім заходом забезпечення виконання судового рішення, оскільки є перешкодою для відчуження вказаного майна.
Зазначає, що оголошення в розшук належного боржнику автомобіля обмежує його право вільно користуватися ним, оскільки у будь-який момент працівниками поліції транспортний засіб може бути заблокований або доставлений для тимчасового зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.
Просить врахувати, що він є інвалідом ІІ групи безстроково. Інвалідність істотно впливає на його фізичні можливості, тоді як автомобіль є необхідним для нього для забезпечення повноцінної життєдіяльності.
Ухвалою Подільського районного суду м.Полтави від 30.05.2025 у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність начальника Подільського ВДВС у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - відмовлено.
Ухвала районного суду вмотивована тим, що боржником не надано доказів, які б підтверджували неправомірність дій та бездіяльності начальника Подільського ВДВС у м.Полтаві. Натомість, законних підстав для винесення постанови про припинення розшуку автомобіля у порядку, передбаченому абз.3 ч.3 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця не було.
Боржник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Пелих Н.М., оскаржив ухвалу районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та задовольнити вимоги скарги.
Із підстав, раніше детально викладених у скарзі, доводить відсутність необхідності розшуку транспортного засобу боржника, зокрема, в контексті порушення загального порядку розшуку майна боржника, установленого ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець мав особисто перевірити майновий стан боржника за місцем проживання (перебування). 
Зазначає, що 24.09.2024 боржник самостійно звернувся до ВДВС із заявою про скасування розшуку майна, оскільки транспортний засіб перебуває у його володінні та користуванні і не є таким, про який немає відомостей щодо його місцязнаходження. 
Відтак, державний виконавець мав керуватися положеннями абз.3 ч.3 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» та винести постанову про припинення розшуку транспортного засобу. 
Заперечує твердження державного виконавця про те, що оскаржувана постанова була прийнята у зв`язку із відсутністю відомостей про місцезнаходження автомобіля, який не був наданий боржником для опису та реалізації, оскільки він, ОСОБА_1 , не був обізнаний про відкриття виконавчого провадження. Натомість, 24.09.2024 він повідомив державного виконавця про місцезнаходження автомобіля.
Просить врахувати, що постановою державного виконавця від 06.11.2024 виконавче провадження закінчено, у зв`язку із виконанням судового рішення боржником. Проте винесена державним виконавцем постанова від 05.11.2024 про припинення розшуку транспортного засобу боржника ніяким чином не свідчить про законність та правомірність постанови від 19.09.2024. 
Звертає увагу, що внаслідок винесення незаконної постанови від 19.09.2024 автомобіль боржника 04.11.2024 був зупинений працівниками поліції, вилучений та доставлений на спеціальний майданчик для зберігання. Унаслідок викладеного боржник був вимушений вживати термінових заходів для віднайдення коштів для повного виконання судового рішення. Тоді як евакуація та зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику призвели до збільшення витрат виконавчого провадження.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 21.07.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 25.07.2025.
03.11.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив Подільського ВДВС у м.Полтаві на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване. 
08.12.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява представника боржника- адвоката Пелих Н.М. про розгляд справи за відсутності боржника та його представника. Доводи апеляційної скарги підтримує та просить задовольнити. 
Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд установив наступне.
Із матеріалів справи убачається, що рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 07.08.2024 у справі №553/227/24 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, загальний легковий універсал - В, 2008 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 214542,00 грн./а.с.20-21/
На виконання указаного судового рішення, Ленінським районним судом міста Полтави 18.09.2024 видано виконавчий лист №553/227/24, який пред`явлено до виконання до Подільського ВДВС у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Постановами начальника Подільського ВДВС у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тихоновим О.О. від 18.09.2024: відкрито виконавче провадження №76077827 з примусового виконання виконавчого листа №553/227/24; стягнуто виконавчий збір у розмірі 21454,20 грн., розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, та арешт коштів боржника./а.с.16, 18, 24-26/
19.09.2024 начальником Подільського ВДВС у м.Полтаві Тихоновим О.О. у ВП №76077827 винесені постанови про арешт майна боржника, зокрема автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, загальний легковий універсал - В, 2008 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 236474,2 грн. та розшук майна боржника: транспортного засобу./а.с.17,19/
24.09.2024 Бойко О.В., який є боржником у ВП №76077827, звернувся до Подільського ВДВС у м.Полтаві з заявами, у яких просить надати всі винесені у виконавчому провадженні постанови та повідомляє, що належний йому на праві власності автомобіль Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває у його володінні та користуванні у зв`язку з чим просить скасувати розшук автомобіля./а.с.9,10/
05.11.2024 постановою начальника Подільського ВДВС у м.Полтаві Тихонова О.О. у ВП №76077827 припинено розшук майна боржника: автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, загальний легковий універсал В, 2008 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку із повним виконанням рішення./а.с.65/
Відмовляючи у задоволенні вимог скарги районний суд виходив із того, що на виконання примусового виконання рішення суду, державним виконавцем, в межах наданих Законом України «Про виконавче провадження» повноважень, вжито заходів щодо виконання рішення суду, а саме оголошено в розшук автомобіль, що належить боржнику для з`ясування місцезнаходження такого майна, про що винесена відповідна постанова.
Посилання представника скаржника на те, що оголошення у розшук майна має бути обумовлене певною необхідністю, яка є обґрунтованою та зрозумілою, а також те, що оголошення у розшук транспортного засобу суттєво збільшить розмір витрат боржника, районний суд визнав безпідставними та такими, що не свідчать про неправомірність винесення 19.09.2024 державним виконавцем оскаржуваної постанови.
Надаючи оцінку змісту заяви боржника від 24.09.2024, суд першої інстанції виходив із того, що у такій заяві боржник повідомив державного виконавця про те, що автомобіль Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває у його володінні та користуванні. Проте, заява не містила даних про місцезнаходження розшукуваного майна. Тоді як відсутність інформації про місцезнаходження майна свідчить про неможливість виконання державним виконавцем вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» щодо опису та арешту майна. Окрім того, інформація про затримання транспортного засобу працівниками поліції та місце його зберігання, станом на 24.09.2024, у державного виконавця також була відсутня та будь якими доказами не підтверджена. Відтак, законних підстав для винесення постанови про припинення розшуку автомобіля у порядку, передбаченому абз. 3 ч.3 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця не було.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та не містять доказів, які б свідчили про неправомірність дій та бездіяльності державного виконавця при примусовому виконанні судового рішення, що виключає підстави для задоволення вимог скарги. При цьому апеляційний суд враховує наступне.
За змістом статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 26.09.2024 у справі №908/314/18 протиправною бездіяльністю державного виконавця як суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.
Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.
Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб); положення частини першої статті 18 цього Закону визначають, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно, і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом частини третьої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.
Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.
Із матеріалів справи убачається, що із 18.09.2024 у провадженні Подільського ВДВС у м.Полтаві перебувало ВП №76077827 з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м.Потави від 07.08.2024 (справа №553/227/24) про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсації частини вартості автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, р.н. НОМЕР_1 , у розмірі 214542,00 грн.
На виконання примусового виконання рішення суду, державним виконавцем, в межах наданих Законом України «Про виконавче провадження» повноважень, вжито заходів щодо виконання рішення суду, зокрема, встановлено майновий стан боржника, винесено постанови про арешт коштів та про арешт майна боржника, а також оголошено в розшук автомобіль, що належить боржнику для з`ясування місцезнаходження такого майна, про що винесена відповідна постанова.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності необхідності в оголошенні автомобіля у розшук, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки наявні у справі докази у своїй сукупності свідчать, що боржник, будучи обізнаним про наявність невиконаного судового рішення, тривалий час не вживав жодних заходів з його виконання. Підстав вважати, що у боржника наявне інше майно та кошти в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, боржником не наведено. При цьому саме оголошення автомобіля в розшук стало дієвим заходом для виконання боржником судового рішення. 
За таких обставин для забезпечення реального виконання рішення та оскільки за даними МВС за боржником зареєстровано транспортний засіб Mitsubishi Pajero Wagon, р.н. НОМЕР_1 ,державний виконавець виніс постанови від 19.09.2024 про розшук майна та про арешт майна боржника, що відповідає вимогам статей 36, 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження».
Із огляду на наведене посилання боржника на неправильне застосування судом першої інстанції статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» не знайшли свого підтвердження.
Посилання боржника, викладені ним у доводах апеляційної скарги, на той факт, що 24.09.2024 він самостійно звернувся до ВДВС із заявою про скасування розшуку майна, не спростовує правильність висновків суду першої інстанції, що така заява не містила даних про місцезнаходження розшукуваного майна, що унеможливлює виконання державним виконавцем вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» щодо опису та арешту майна.
Доказів на підтвердження того, що станом на 24.09.2024 державний виконавець був обізнаний про місцезнаходження транспортного засобу Mitsubishi Pajero Wagon, р.н. НОМЕР_1 , матеріали справи не містять. Тоді як сам факт того, що 04.11.2024 автомобіль був зупинений працівниками поліції, вилучений та доставлений на спеціальний майданчик для зберігання не спростовує правомірність дій державного виконавця, оскільки останній не має законних підстав для винесення постанови про припинення розшуку автомобіля у порядку, передбаченому абз.3 ч.3 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження».
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с та н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Пелих Наталією Миколаївною, - залишити без задоволення.
Ухвалу Подільського районного суду м.Полтави від 30 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя         Л.І. Пилипчук

Судді           В.М. Триголов

О.В. Чумак