Справа № 750/16867/24 	Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П. 	
Провадження № 33/4823/958/25 	  	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,
з участю   захисника адвоката Бредюка О. М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката Бредюка О. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 листопада 2025 року,
                                    В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив суд, 20 листопада 2024 року о 03 год. 56 хв. по проспекту Левка Лук`яненка, РЛП «Ялівщина», ОСОБА_1 керував транспортним засобом OpeL Vectra, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Бредюк О. М. просить постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. 
Мотивує тим, що місцевий суд неодноразово постановами  суду повертав матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на доопрацювання до УПП в Чернігівській області. Хоча після повернення недоліки та протиріччя так і не були усунуті.
Зазначає, що в протоколі ЕПР 1 № 177799 було зазначено місце скоєння адміністративного правопорушення, яке фактично відрізнялося від місця його вчинення.
Згідно постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.09.2025 матеріали адміністративної справи в чергове були направлені на доопрацювання. Після цього до протоколу були внесені рукописні зміни, а саме щодо місця скоєння адміністративного правопорушення. Також протокол містить відтиск печатки, при цьому підпис особи та данні особи, яка такі зміни внесла відсутні.
У первинних матеріалах, які надійшли до суду, направлення до ЧОПНЛ не містило часу його складання, але після повернення з доопрацювання такий недолік було усунено шляхом рукописного внесення часу  у відповідну графу, проте хто вніс вказані зміни не відомо.
Також звертає увагу суду на те, що рукописний текст в направленні до ЧОПНЛ складений поліцейським  Чалюком  М. А., відрізняється від рукописного тексту, яким написаний рапорт ОСОБА_3 . Вказане свідчить про явну фальсифікацію з боку працівників патрульної поліції, оскільки почерки в направленні  і в рапорті є явно різними.

Під час апеляційного розгляду  захисник адвокат Бредюк О. М. підтримав  доводи апеляційної скарги,  просив  її задовольнити з викладених у ній підстав.

Заслухавши аргументи  захисника, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як вбачається з переглянутого апеляційним судом відеозапису, який є безперервним та доданий до протоколу про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час комендантської години, що і було причиною його зупинки. Під час спілкування поліцейські встановили особу водія та виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, які йому були озвучені. На питання поліцейського чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, останній повідомив: «… їду дуже втомлений, працює будівельником, дві доби не спав, нічого не вживав…».
Після цього працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. Водій спочатку відмовлявся, погоджувався проїхати до лікарні, зрештою погодився пройти обстеження на місці. Після надання приладу водій багато разів не зміг набрати достатньої кількості повітря для аналізу. У зв`язку з чим працівник поліції розцінив його дії як умисне небажання пройти огляд на місці зупинки  та запропонував проїхати до лікарні з метою проходження  огляду на стан алкогольного сп`яніння. Водій відмовився, відповівши: «… так, а смисл?...».
При цьому, поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 його права та неодноразово попередили про відповідальність за відмову від проходження огляду для  виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Поліцейський також роз`яснив водію про те, що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що і було зроблено.
Судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
У даній справі проводився відеозапис, який підтверджує як обґрунтованість підозр поліцейських, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, так і однозначну відмову від проходження будь-якого з двох видів медичного огляду: на місці зупинки чи у закладі охорони здоров`я.
Під час апеляційного перегляду було беззаперечно встановлено законність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння, і як наслідок законність та обґрунтованість вимоги патрульних пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Твердження захисника про те, що рукописний текст в направленні до ЧОПНЛ складений ОСОБА_3 , відрізняється від рукописного тексту, яким написаний рапорт ОСОБА_3 , на правильність висновків суду взагалі не впливає.
Не спростовує наявності в діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення і доводи захисту щодо невірного визначення місця вчинення правопорушення в контексті безумовної відмови ним від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння за наслідком послідовних пропозицій поліцейського щодо проходження такого огляду. Крім того, стороною захисту не заперечується факт керування ОСОБА_1   транспортним засобом.
Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.
Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної камери поліцейського у своїй сукупності підтверджують той факт, що  ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Поряд з гарантованими правами водія, існують обов`язки, які водій зобов`язаний неухильно виконувати і невиконання яких тягне за собою адміністративну відповідальність.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Якщо ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна, від виконання яких ухилився.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Бредюка О. М. залишити без задоволення, а постанову Деснянського  районного суду м. Чернігова від          05 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Антипець