ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua
 	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/1002/25 

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Н.Церковної, при секретарі судового засідання І.Шилан, розглянувши матеріали справи за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Степана Бандери, 26» до ОСОБА_1 про стягнення 639 000,00 грн. заборнованості
за участю представників позивача - Жильчук Л.А., Кузнецової З.В., Голуб В,А. 

ВСТАНОВИВ:
В жовтні 2025 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 26" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення коштів у сумі 639 000,00 грн.
Стислий виклад позиції позивача.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СТЕПАНА БАНДЕРИ 26" зареєстроване як юридична особа 16.10.2020. Рішенням установчих зборів ОСББ від 10.09.2020 ОСОБА_2 був обраний до складу правління ОСББ (протокол № 1), а рішенням правління ОСББ від 25.09.2020 він був обраний головою правління ОСББ (протокол засідання правління б/н). 26.03.2023 рішенням -загальнобудинкових зборів ОСББ обрано новий склад правління ОСББ (протокол №1). Рішенням правління від 10.04.2023 головою правління ОСББ обрано Кузнецову З.В. (протокол засідання правління №2).
За результатами опрацювання банківських виписок про рух коштів по рахунку ОСББ, новим складом правління ОСББ було встановлено, що меморіальним ордером № 1452079018 від 03.09.2021 позивач сплатив на банківський рахунок ФОП Пшеничного В.М. кошти на загальну суму 829 000,00 грн. З урахуванням висновків експертизи, позивач звернувся до відповідача з вимогою № 19 від 11.09.2023, в якій просив повернути позивачу сплачені кошти на загальну суму 829 000,00 в десятиденний строк. Платіжною інструкцією №46 від 29.12.2023 відповідач повернув позивачеві частину коштів, а саме 190000 грн. Решту коштів в сумі 639 000,00 грн. до даного часу не повернув.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
На підставі п.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. 
Відповідач в судове засідання не з`явився хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
13 листопада 2025 року та 11 грудня 2025 року відповідача повідомлено про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за трек-номером R068023690148, R067050312663 які знаходиться в матеріалах справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Крім того, ухвали суду від 07.11.2025 року та від 02.12.2025 року та від 23 грудня 2025 року надіслано судом до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Згідно з ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі ОСОБА_1 .
Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.
Ухвалою суду від 07.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 918/1002/25. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 02 грудня 2025 року.
Ухвалою суду від 02.12.2025 року відкладено розгляд справи на 23.12.2025 року.
Ухвалою суду від 23.12.2025 року закрито підготовче провадження у справі № 918/1002/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 січня 2026 року.
Представник відповідача в судове засідання 14 січня 2026 року не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Крім того, слід зазначити, що на офіційному сайті Господарського суду Рівненської області були розміщенні повідомлення про дату, час та місце розгляду даної справи.
Суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Передбачене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).
Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку та норми ч. ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, згідно з якими, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Суд розглядає справу за відсутності такого учасника, відповідно до чинного законодавства за наявними матеріалами справи, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.
Суд приймає до уваги, що за приписами ст. 178 ГПК України подання суду відзиву на позовну заяву є правом відповідача, і в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання, призначене на 14 січня 2026 року, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.
У судовому засіданні 14 січня 2026 року судом прийнято рішення у даній справі.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
За результатами опрацювання банківських виписок про рух коштів по рахунку ОСББ, новим складом правління ОСББ було встановлено, що меморіальним ордером № 1452079018 від 03.09.2021 позивач сплатив на банківський рахунок ФОП Пшеничного В.М. кошти на загальну суму 829 000,00 грн. а саме: 
- 639 000,00 грн. меморіальним ордером № 1452079018 від 03.09.2021 згідно рахунка- фактури № 101 від 05.08.2021 за матеріали та товар для здійснення капітального ремонту мереж опалення, водопостачання та відведення в будинку по вул. Степана Бандери, 26 у м. Рівне; 
- 190 000,00 грн. платіжною інструкцією, № 5 від 01.10.2021 згідно рахунку № 86 від 28.09.2021 за виготовлення та встановлення дверей у під`їзди.
Згідно заявки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 26" № 15 від 14.08.2023 року, Рівненською Торгово-Промисловою палатою був зроблений Експертний висновок № В-176 від 22.08.2023 року, щодо фіксування загального стану будинку.
З урахуванням висновків експертизи, позивач звернувся до відповідача з вимогою № 19 від 11.09.2023, в якій просив повернути позивачу сплачені кошти на загальну суму 829 000,00 в десятиденний строк.
Платіжною інструкцією №46 від 29.12.2023 року відповідач повернув позивачу частину коштів, а саме 190000, 00 грн. Решту коштів в сумі 639 000,00 грн. до даного часу не повернув.
У запиті № 7 від 26.05.2025 року позивач просив відповідача надати оригінал або належним чином завірену копію договору поставки № 05/08.
Запит залишено відповідачем без відповіді.
Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених стороною.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 
Відповідно до частин 1 - 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України).
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини (ст. 11 Цивільного кодексу України).
Частинами 1-2 статті 205 Цивільного кодексу України визначено, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до частин 1-2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Частинами 1-3 статті 180 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) унормовано, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (частина 1 статті 181 Господарського кодексу України ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин ).
Частиною 1статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною третьою вказаної статті договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина 5 статті 626 Цивільного кодексу України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).
Згідно з статтею 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.
Відповідно до положень статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно з статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Якщо ціну встановлено залежно від ваги товару, вона визначається за вагою нетто, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.
За загальним правилом (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
В матеріалах справи відсутній Договір поставки, укладений між сторонами у формі окремого правочину.
Як вже зазначалось вище, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на Рахунок-фактуру та меморіальний ордер.
Слід також зазначити, що законодавством не встановлено вимог щодо змісту рахунку-фактури. Однак для того щоб рахунок-фактура сприймався як спрощена форма укладення договору, важливо, щоб цей документ містив необхідну інформацію щодо істотних умов певного договору, зокрема, умови про предмет, строки та ціну. У рахунку-фактурі також можна визначити суму передоплати та загальну суму домовленості.
Таким чином, для того щоб вважати укладеним договір у спрощеній формі на підставі рахунку-фактури останній повинен містити усі істотні умови договору.
Дослідивши долучені позивачем до матеріалів справи письмові докази, суд встановив, що в рахунках-фактурах містяться відомості щодо виду та кількості товару, які мав поставити відповідач позивачу. 
Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що наявність у рахунках-фактурах істотних умов, що характерні для договорів купівлі-продажу, свідчить про укладання між сторонами правочину (договору купівлі-продажу) у спрощений спосіб.
За приписами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Отже, однією із основних умов виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).
За змістом частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Доказів повернення коштів в сумі 639 000,00 грн. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.
Розподіл судових витрат.
Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9585,00 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача у зв`язку з задоволенням позову.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Пшеничного Володимира Мелетійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Степана Бандери, 26» (33014, м. Рівне, вул. Степана Бандери, 26, код ЄДРПОУ 43871273) 639 000,00 грн боргу та 9 585,00 грн судового збору.
3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 20.01.2026 року.

Суддя Н.Церковна