Справа № 462/9135/25 

ПОСТАНОВА
Іменем України
05 лютого 2026 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який згідно протоколу проживає за адресою: АДРЕСА_1 

за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановив:

ОСОБА_1 , 09.11.2025 року о 05 год. 54 хв. в м. Львів, площа Двірцева, керуючи легковим автомобілем «Nissan Leaf» номерний знак НОМЕР_1 здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення без державної реєстрації як субєкта господарювання та ліцензії, чим порушив вимоги ч.9 ст.39 абзац 4, ч. 4 ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
У призначене судове засідання  ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Суд враховує, що останній був обізнаний з фактом складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП. Слід також звернути увагу і на той факт, що останній не заявляв жодних клопотань до суду, не подав письмових пояснень чи заперечень проти протоколу.
Зважаючи на сповіщення  ОСОБА_1 про розгляд адміністративних матеріалів, судом вирішено провести розгляд справи у його відсутності, та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.268 КУпАП.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. 
У відповідності до ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. 
Згідно зі ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Також даною нормою Закону визначено документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення №000938 від 09.11.2025 року;
- оглянутими у судовому засіданні відеозаписами долученими до матеріалів справи на яких ОСОБА_1 зазначає, що належне йому авто є машиною таксі і він працює на таксі;
- матеріалами фото фіксації, долученими до матеріалів справи з яких вбачається, що Ростислав в «Uklon» більше 6 років, поїздок: 2670, транспортний засіб сірий «Nissan Leaf» номерний знак НОМЕР_1 ;
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Суд бере до уваги вказані вище докази та звертає увагу, що  ОСОБА_1 не був позбавлений можливості та не навів докази, які б слугували підставою вважати його невинуватим у вчиненні правопорушення, не подав клопотань про витребування доказів, допит свідків тощо.
Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, та його суспільну небезпеку, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, вважаю за доцільне застосувати до  ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі визначеному санкцією ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчиненого адміністративного правопорушення, оскільки такі не вилучалися згідно протоколу про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605.60 грн. 
Керуючись ст. 40-1, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

постановив:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень без конфіскації. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605 гривні 60 копійок судового збору.
У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст. 307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом 10 днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/ І.С. Мруць