УКРАЇНА
Справа № 196/1485/25 
№ провадження 2/196/173/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
(заочне)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року с-ще Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді: Костюкова Д.Г.,
за участю секретаря судового засідання: Дорошенко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в с-щі Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 12.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладений договір №4381825, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти у в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: п.1.2 договору тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 2 500,00 грн.; відповідно до п.1.3 договору строк кредиту 360 днів з 12.02.2024 по 06.02.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів.
На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1 Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок фізичної особи, за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору.
Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало відповідачу кредит у сумі 2 500,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку.
Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 23.09.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №4381825 від 12.02.2024 на загальну суму заборгованості 17 812,50 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту - 2 500,00 грн., заборгованість за процентами - 14 062,50 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам - 1 250,00 грн.
Станом на дату укладення договору факторингу від 23.09.2024 №23/09/2024 строк дії кредитного договору №4381825 від 12.02.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» донараховано відсотки з дати факторингу 23.09.2024 (за 135 календарних днів) у розмірі 8 437,50 грн.
Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ані на рахунки первісного кредитора.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4381825 від 12.02.2024 загальною сумою 25 000,00 грн.
На підставі викладеного, позивач ТОВ «Українські фінансові операції» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором загальною сумою 25 000,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 2 500,00 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 14 062,50 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» - 8 437,50 грн., судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Крім того, в порядку ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України, зобов`язати орган (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3% річних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції», та роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.

Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено справу до розгляду по суті. За клопотанням представника позивача витребувано від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (ЄДРПОУ 14360570) інформацію: щодо підтвердження належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжної картки № НОМЕР_1 ; щодо підтвердження або спростування факту зарахування (надходження) коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , банком-емітентом якої є АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за період з 12.02.2024 включно та протягом наступних п`яти календарних дінв в сумі 2 500,00 грн. за ініціативою ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ "Універсальні платіжні рішення" (а.с.156-157).
З метою належного повідомлення відповідачу ОСОБА_1 було направлено рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження та судові повістки про виклик до суду, які були повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.167, 170-174, 175-176, 177).
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" - адвокат Дідух Є.О. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с.162-165). 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в суді (а.с.167, 170-174, 175-176, 177), причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність, будь-яких інших клопотань до суду не надіслав. 
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
10 лютого 2026 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Так, судом встановлено, що 12 лютого 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4381825 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого Товариство надає клієнту грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (а.с.29-40).
Відповідно до п.п. 1.2 - 1.3 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 2 500,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору.
Відповідно до п.1.4 кредитного договору, тип процентної ставки - фіксована.
За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов:
- стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору (п.п.1.4.1 п.1.4 договору);
- знижена процентна ставка становить 001% за кожен день користування та застосовується якщол клієнт до 21.02.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.
Відповідно до п.п. 2.1-2.2 кредитного договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_3 . Суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту 12.02.2024 або 13.02.2024.
Кредитний договір з додатками, а також паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
Через Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення», яке на підставі укладеного з ТОВ «Лінеура Україна» договору № ФК_П_19/03-01 від 12.03.2019 надає послуги з переказу коштів, кредитодавець ТОВ «Лінеура Україна», 12.02.2024 здійснив переказ грошових коштів в сумі 2 500,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , яка зазначена у кредитному договорі, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 03.10.2024№1791-0310 (а.с.114).
Як вбачається з листа АТ КБ "ПриватБанк" від 09.01.2026 №20.1.0.0.0/7-260106/61902-БТ, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) банком емітовано картку № НОМЕР_4 , на яку 12.02.2024 було зараховано кошти у сумі 2 500,00 грн. (а.с.168).
Таким чином, факт отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «Лінеура Україна» у розмірі 2 500,00 грн. знайшов своє підтвердження.
Відповідач умови договору не виконав, своєчасно та у повному обсязі не погашав кредит та відсотки, у зв`язку з чим за вищевказаним кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої станом на 23.09.2024 становив 17 812,50 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 2 500,00 грн., заборгованість за процентами - 14 062,50 грн., штрафні санкції - 1 250,00 грн., що підтверджуються розрахунком заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.52-61).
23.09.2024 між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено Договір факторингу № 23/09/2024, за умовами якого, ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Українські фінансові операції» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.71-75).
Відповідно до п.1.1 договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові Право грошовий Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настане або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Відповідно до Реєстру боржників від 23.09.2024 до Договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024, ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4381825 на загальну суму 17 812,50 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 2 500,00 грн., заборгованість за процентами - 14 062,50 грн., заборгованість за пенею/штрафами - 1 250,00 грн. (а.с.76-78).
24.09.2024 ТОВ «Лінеура Україна» відправлено текстове повідомлення (SMS-повідомлення) по ID договору 4381825 на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , вказаного при укладенні кредитного договору, про відступлення прав вимоги та передачі персональних даних ТОВ «Українські фінансові операції» (а.с.112-113).
Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором № 4381825 про надання споживчого кредиту від 12.02.2024, за 135 календарних днів (24.09.2024-05.02.2025) відповідачу нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 8 437,50 грн. (а.с. 48-51).
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 12.02.2024 було укладено кредитний договір № 4381825, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 500,00 грн. на строк 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на день.
Для підписання вказаного кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов договору.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Первісний кредитор, TOB «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит у розмірі 2 500,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.
За умовами укладеного кредитного договору відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами.
Судом встановлено, що в порушення умов укладеного кредитного договору № 4381825 від 12.02.2024, відповідач не надавав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4381825 відповідно до договору факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024, укладеним з ТОВ «Лінеура Україна», а тому з дати відступлення прав вимоги, а саме з 23.09.2024 ТОВ «Українські фінансові операції» стало кредитором за вказаним кредитним договором.
З розрахунків заборгованості за кредитним договором № 4381825 від 12.02.2024, наданих позивачем вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 25 000,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 2 500,00 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 14 062,50 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» - 8 437,50 грн.
При перевірці вказаного розрахунку заборгованості судом встановлено, що відсотки нараховані відповідно до умов кредитного договору, та у межах строку його дії.
Відповідач ОСОБА_1 відзиву на позов не подав, а також не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за вказаними кредитним договором, не довів відсутність заборгованості. Доказів того, що відповідач виконав свій обов`язок позичальника первісному кредитору, відповідачем суду також не надано.
Отже, відповідачем було порушено умови кредитного договору, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов`язків позичальника, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати стягнення наданого відповідачу кредиту та відсотків.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 25 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги про застосування положень ч.ч.10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.10 ст. 625 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
В свою чергу, згідно ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.
Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи.
Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п.18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 12 лютого 2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. надано договір №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року (а.с.125-126); заявка від 21.04.2025р. №4381825 на виконання доручення до Договору №01/08/2024-А від 01.08.2024 р. (а.с.115-116); акт №4381825 від 25.11.2025 р. прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №01/08/2024-А від 01 серпня 2024 р. (а.с.117); детальний опис робіт (надання послуг) №4381825 від 25.11.2025 р. (а.с.118); рахунок на оплату № 4381825-2025 від 25.11.2025р. (а.с.119); копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5972/10 (а.с.124).
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 10 000,00 грн. є завищеною.
Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, суд зазначає таке.
Позивачем надана платіжна інструкція № 12941 від 05.12.2025 р. про сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн (а.с.1).
Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2 422,40 грн.
На підставі викладеного, суд, керуючись ст. ст. 81, 89, 141, 259, 263, 265, 274-279, 280-283, 289, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" (ЄДРПОУ 40966896, адреса: 03045, м. Київ, вул.Набережно-Корчуватська, буд.27, приміщення 2) заборгованість за Кредитним договором №4381825 від 12.02.2024 року в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп., яка складається з: суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 2 500,00 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 14 062,50 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» - 8 437,50 грн..
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" (ЄДРПОУ 40966896, адреса: 03045, м. Київ, вул.Набережно-Корчуватська, буд.27, приміщення 2) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу  у розмірі 2 000, 00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 10.02.2026 року.

Суддя: Д.Г. Костюков