Справа № 524/10588/25
Провадження № 1-кп/524/265/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 січня 2026 року Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі:
Головуючої судді – ОСОБА_1 
за участю секретаря – ОСОБА_2 
за участю прокурора – ОСОБА_3 
захисника – ОСОБА_4 
обвинуваченого – ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження, внесене до ЄРДР№ 12025170500000796 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, 
у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Автозаводського районного суду м.Кременчука перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. 
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», будучи особою, яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, в період часу з 17.12.2023 по 06.05.2025, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , у ході конфліктів зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , усвідомлюючи фактичний характер своїх дій та  керуючи ними, систематично вчиняв відносно останньої психологічне та фізичне насильство.
Так, 17.12.2023 о 12:34 год. Обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї матері ОСОБА_6 , а саме: штовхав її, шарпав та хапав за руки. Відповідно до постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12.01.2024, ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Окрім цього, 02.03.2024 о 13:41 год., знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство фізичного характеру щодо своєї матері ОСОБА_6 , а саме: дав ляпас в область голови матері. Відповідно до постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 03.04.2024, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, 26.12.2024 приблизно о 15:46 год. Обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_6 , а саме: висловлював образи нецензурною лайкою, внаслідок чого могло бути завдано шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_6 . Відповідно до постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.02.2025, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Окрім цього, 30.01.2025 близько 19:50 год., знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_5 вчинив психологічне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_6 , а саме: висловлював образи нецензурною лайкою та погрози фізичною розправою, чим було завдано шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_6 . Відповідно до постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.02.2025, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Також, 02.02.2025 близько 10:05 години, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи підданий адміністративному стягненню за ч.3 ст. 173-2 КУпАП, повторно протягом року, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї матері ОСОБА_6 , що полягало у нанесенні удару рукою по голові, внаслідок чого було завдано шкоду фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 . Відповідно до постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 13.03.2025, ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Окрім цього, 11.04.2025 близько 10:00 години, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи підданий адміністративному стягненню за ч.3 ст. 173-2 КУпАП, повторно протягом року, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме: словесні образи, плювання в обличчя, внаслідок чого було завдано шкоду фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 . Відповідно до постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12.05.2025, ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_6 близько 14:28 години, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього на грунті виниклих неприязних відносин виник конфлікт із матір`ю ОСОБА_6 , під час якого у обвинуваченого ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 та психологічного насильства у вигляді образ нецензурною лайкою.
Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_5 штовхнув потерпілу ОСОБА_6 рукою в область правого плеча, внаслідок чого остання впала на правий бік.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_6 , що відповідно до висновку експерта № 333 від 02.06.2025, призвело до психотравмування останньої. У психоемоційній сфері ОСОБА_6 визначаються ситуаційно-обумовлені підвищена вразливість, напруженість, нестійкий та погіршений настрій, фіксованість на сімейній проблемі, роздратування та образа на поведінку свого сина, прагнення уникати будь-якої конфронтації з ним, погіршення сну. Аналіз досліджених за провадженням обставин дозволяє визначити, що протягом останнього часу (останній рік) сімейна ситуація носить для під експертної ознаки істотного психотравмуюючого характеру, обумовлює переживання образи та пригнічення, тривожного очікування, емоційної напруги, почуттів безвиході та безпорадності. Слід зазначити, що з огляду на вік та стан здоров`я, під експертна має значні обмеження у здатності пересуватися та має залежність від свого сина, що істотно обмежує вибір продуктивної реакції, формуючи виражене почуття безвиході. Вказані переживання мають тривалий час перебігу, мають досить стійкий характер. Тобто, обставини психотравмуючої сімейної ситуації (образлива поведінка сина) істотно погіршують соціальне функціонування та якість життя потерпілої, обумовили формування негативних психоемоційних переживань та змін, які істотно порушують якість її життя та завдають психологічних (моральних) страждань. 
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що скоїв його так, з таких причин і мотивів як це вказано в описовій частині вироку. 
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, до суду надала письмову заяву в якій просила слухати справу без її присутності, щодо міри покарання покладалась на розсуд суду. 
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, які вважають за можливе проводити судовий розгляд у відсутність потерпілої, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без її участі, оскільки можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутністю заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочину повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
Обвинувачений  ОСОБА_5 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.
Суд дійшов до переконання, що вина ОСОБА_5 доведена повністю.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.. 12 КК України є умисним не тяжким злочином; також положення ст.. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не лише кару, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами, та згідно до положень ст.. 65 КК України відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле, склад сім`ї, його матеріальний стан тощо. 
При цьому, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 487 від 16.07.2025 року ОСОБА_5 в період часу, до якого відноситься інкриміноване протиправне діяння, не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді розладу особистості органічного походження (токсичного, травматичного) та психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності і за своїм психічним станом не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час не страждає будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством чи тимчасовим розладом психічної діяльності, а виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки, а саме розладу особистості органічного походження (токсичного, травматичного) та психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності і за своїм психічним станом здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.
ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, не пов`язаних з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги.
ОСОБА_5 потребує лікування з приводу психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.
Обвинувачений ОСОБА_5  відповідно до інформаційної довідки в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, усвідомив незаконність вчинених ним дій, а тому активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, готовність нести покарання та засуджував свою поведінку, запевнив, що зробив для себе належні висновки та в подальшому не буде вчиняти кримінальних правопорушень, має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується з посередньої сторони, звертався за медичною допомогою до лікаря психіатра з 11.1982 по 12.1997 з діагнозом емоційно нестійкий розлад особистості, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, тому суд, з врахуванням наведеного, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його критичного відношення до скоєного та беззаперечного визнання своєї вини, думки потерпілої, яка сама по собі не є вирішальною, але враховується судом в сукупності з іншими обставинами, наявності обставин, що пом`якшують покарання, та обставини, що його обтяжує, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства з призначенням йому покарання у виді пробаційного нагляду у межах санкції ст. 126-1 КК України, з покладанням на засудженого до пробаційного нагляду обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 та п. 5 ч.3 ст. 59-1 КК України. 
Так, відповідно до ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. 
Частина 2 та 3 вказаної статті наголошує, що суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки: 1) використовувати електронний засіб контролю і нагляду та проживати за вказаною у рішенні суду адресою; 2) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля; 3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; 5) пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб. Обов`язок використовувати електронний засіб контролю і нагляду встановлюється судом на строк від одного місяця до одного року. 
Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, в ому числі такі примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
На підставі викладеного, враховуючи висновок судово-психіатричного експерта, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. 
Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 1 статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених Кримінальним кодексом України від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;
2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;
3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;
4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;
5) направлення для проходження програми для кривдників.
Таким чином, застосування обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників щодо ОСОБА_5 строком на 3 місяці, суд вважає доречним та необхідним.
Так, програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству»).
Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.
Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах тендерної рівності, взаєморозуміння: взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки. 
На переконання суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою. Саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме її меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого по даному кримінальному провадженню не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. 
Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні. 
Долю речових доказів, приєднаних до матеріалів кримінального провадження, необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Визнати винним  ОСОБА_5  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 на час пробаційного нагляду такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Відповідно до ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 на час пробаційного нагляду обов`язок, передбачений пунктом п`ятим, а саме: пройти курс лікування від алкогольної залежності.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід та направити його для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», строком на три місяці. 
Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.
На підставі ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем мешкання. 
Речові докази – оптичний диск з відеозаписом потерпілої ОСОБА_6 , оптичний диск з відеозаписом з бодікамер працівників БПП м.Кременчука УПП в Полтавській області за фактом виїзду до ОСОБА_6 06.05.2025 – зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Суддя ОСОБА_7