Справа № 451/547/25
Провадження № 1-кп/451/38/26 

ВИРОК
іменем України
02 лютого 2026 року місто Радехів
Радехівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 
при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
Справа № 451/547/25
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження № 12021141150000887 від 28.11.2021 про обвинувачення 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Лопатин, Радехівського району Львівської області, громадянина України, військовозобов`язаного, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітнього сина та дружину – інваліда 3 групи, не працюючого, ветерана війни (учасника бойових дій) - інваліда 3-ої групи внаслідок війни, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, -
де сторонами та учасниками провадження виступають з боку:
обвинувачення - прокурор ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 
захисту - захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_4 
за участю прокурора, потерпілого, захисника, обвинуваченого, 
встановив:
Мотивувальна частина вироку:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
Обвинувачений ОСОБА_4 - 27 листопада 2021 року, близько 12 годин 26 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 110216» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись за межами населеного пункту по проїжджій частині автодороги С141338 (Новоставці-Березівка), поблизу села Новоставці, Шептицького району, Львівської області, проявив неуважність, неналежно оцінив дорожню обстановку та дорожні умови, на заокругленні дорожнього полотна ліворуч не впорався з керуванням транспортного засобу, в результаті чого автомобіль «ЗАЗ 110216» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 виїхав за межі проїжджої частини автодороги С141338 (Новоставці-Березівка), на ліве узбіччя, де зіткнувся з деревом, чим грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України - п.1.2. - «В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів»; п.1.3 - «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги правил дорожнього руху»; п.1.5 - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3 - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ..., стежити за ... технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) - не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; п. 2.9 - «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»; п.12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», а також вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34 ПДР України.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ 110216» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки, яка проявилась гематомою грудної клітки справа та надключичної ділянки справа, забоєм легені, переломами 2-10 ребер справа з явищем підшкірної емфіземи правої половини грудної клітки, ускладнених правобічним пневмогемотораксом, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент утворення.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Пояснення обвинуваченого
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування вчиненого ним діяння, не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи, на підставі яких стороною обвинувачення йому пред`явлено обвинувачення. Пояснив про обставини справи як викладено вище у вироку, а саме, що дійсно - 27 листопада 2021 року, близько 12 годин 26 хвилин, керував автомобілем марки «ЗАЗ 110216» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухався ним за межами населеного пункту по проїжджій частині автодороги С141338 (Новоставці-Березівка); в салоні автомобіля перебував його знайомий - потерпілий ОСОБА_6 , поблизу села Новоставці, Шептицького району, Львівської області, на повороті зменшив швидкість, однак визнає, що проявив неуважність та неналежно оцінив дорожню обстановку і на заокругленні дорожнього полотна ліворуч не впорався з керуванням свого автомобіля, виїхав за межі проїжджої частини автодороги С141338 (Новоставці-Березівка), на ліве узбіччя, де зіткнувся з деревом. У результаті ДТП, тілесні ушкодження отримав його знайомий - потерпілий ОСОБА_6 , після даної події потерпілому була надана медична допомога. Після дорожньо-транспортної пригоди працівники поліції відвезли його у лікарню, де було проведено огляд його на стан алкогольного сп`яніння та було встановлено, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння. З цього приводу пояснив, що за день до дорожньо-транспортної пригоди, ввечері - 26.11.2021 із товаришами в с. Березівка Шептицького району Львівської області вживав алкоголь, після чого на другий день – 27.11.2021 переспавшись їхав додому у с. Лопатин, по дорозі в с. Березівка побачив потерпілого, який є його знайомим і односельчанином, зупинився і підібрав його, оскільки також їхав до с. Лопатин Шептицького району Львівської області, потерпілий погодився і сів в салон а\б; шкодує за вчинене та щиро розкаюється, повністю відшкодував шкоду завдану потерпілому, останній до нього немає претензій, так як вони примирились. Свою провину визнав, не заперечив стан алкогольного сп`яніння; просить суворо не карати, призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, застосувати до нього ст. 69 КК України, зокрема засудити його до штрафу, оскільки він зробив для себе відповідні висновки, з часу ДТП алкоголь не вживає, має деякі заощадження щодо сплати штрафу, є інвалідом 3-ої групи внаслідок війни, просить врахувати, що у нього перебуває на утриманні малолітній син, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина – інвалід 3 групи, яка потребує стороннього догляду, оскільки самостійно не ходить, лише за допомогою сторонньої допомоги і також потребує лікування ( хвороба пов`язана із онкологією), він є ветераном війни ( отримував учасника бойових дій, після чого замінили посвідчення на ветерана війни) і продовжує допомагати ЗСУ. 
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Крім визнання своє вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України доводиться зібраними та дослідженими у справі доказами.

Пояснення потерпілого
Так, потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що дійсно обвинувачений є його знайомим та односельчанином. 27.11.2021 близько обіду йшов сільською дорогою в с. Березівка Шептицького району Львівської області до дому в с. Лопитин. Над`їхав автомобілем марки «ЗАЗ 110216» обвинувачений та запропонував його підвезти. Він погодився, сів у салон автомобіля. Поблизу села Новоставці, Шептицького району, Львівської області, на повороті дороги обвинувачений не впорався з керуванням свого автомобіля, виїхав за межі проїжджої частини автодороги і зіткнувся з деревом. У результаті ДТП, він отримав тяжкі тілесні ушкодження та був доправлений до лікарні. Лікувався за кошти обвинуваченого. Ознак алкогольного сп`яніння в ОСОБА_4 в день пригоди не бачив, однак сам перебував в стані алкогольного сп`яніння, вживав алкоголь із своїми друзями, не з обвинуваченим. Обвинувачений ОСОБА_4 повністю відшкодував шкоду завдану йому необережним кримінальним правопорушенням, про що подав до суду відповідну заяву, також вибачився, обвинувачений лікування йому оплатив та він до нього немає жодних претензій, оскільки примирились, а тому вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі і просить йому призначити покарання у виді штрафу. Просив не позбавляти волі обвинуваченого, бо не буде кому доглядати і утримувати малолітнього сина і хвору дружину. Крім того, зазначив, що він повністю відновився після травм і негативних триваючих наслідків для здоров`я немає. 

Позиція сторони обвинувачення
Сторона обвинувачення на доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України надала суду докази, які безпосередньо були дослідженні в судовому засіданні, а саме:
- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.11.2021 зі схемою та фототаблицями до нього (а.с. 113-123), згідно якого такий проведено старшим слідчим СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , за участі понятих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .. Місце дорожньо-транспортної пригоди автодорога Лопатин-Новоставці-Березівка поблизу с. Новоставці Шептицького району Львівської області. Огляд розпочато о 16.00 год, закінчено о 17.20 год. Огляд здійснювався за наступних погодних умов: ясно, без опадів, +5 градусів. Напрямок проведення огляду: від населеного пункту Березівка до населеного пункту Лопатин. Вид події виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини дороги, зіткнення із деревом. Орієнтир для проведення: дорога до с. Новоставці, край проїжджої частини. Оглядом установлено, що потепілого і водія госпіталізовано. Місцем дорожньо-транспортної пригоди є автодорога Допатин-Новоставці-Березівка; п. 2 Елементи вулиці, дороги: проїжджа частина; п. 3 Проїзна частина: горизонтальна ділянка, місцю ДТП передує заокруглення дорожнього полотна; п. 4 Вид та стан покриття (на момент ДТП та під час огляду): вид покриття асфальтобетонне, сухе, чисте, наявне незначне епізодичне зволоження; п. 6 Дорожнє покриття загальною шириною 6,10 м, призначено для руху в двох напрямках, ширина розділювальної смуги 0,10 м; п. 7 Дорожня розмітка Дорожня розмітка 1.1 та 1.7 ПДР; п. 8 До проїзної частини примикають узбіччя праворуч шириною 2 м, ліворуч 2 м; покриття – грунт, щебінь, трав`яне; п. 9 За тротуаром узбіччям розташовано праворуч і ліворуч кювет та дерева; п. 10 дорожній рух світлофором не регулюються; п. 11 Дорожні знаки в обох напрямках відсутні; п. 12 Умови освітлення світла пора доби; п. 13 Наявність приладів відеоспостереження відсутні; п. 14 Загальна видимість при денному освітленні більше 100 м.; п. 15 Об`єкти, що обмежують оглядовість відсутні; 16 Наявність слідів, що свідчать про переміщення об`єктів на місці пригоди після ДТП до початку огляду відсутні; п. 17-1 Локалізація ТЗ -1- «ЗАЗ 110216» д.н.з. НОМЕР_2 на поверхні даного автомобіля наявні числені пошкодження у вигляді деформації металевих конструкцій корпуса, подряпин та потертостей, розбитого скла; п. 17-2 на поверхні правої бокової сторони даного автомобіля наявні нашарування деревини; п. 17-3 на момент ДТП водій і один пасажир; п. 17-4 Гальмові системи (в тому числі стоянкової гальмівної системи) на момент огляду не досліджувались; п. 17-5 Рульове керування на момент огляду не досліджувалось; п. 17-6 Колеса і шини ( модель, розмір, висота протектора, тиск повітря шин усіх коліс ТЗ) не розгерметизовані; п. 17-7 Зовнішні світлові прилади не досліджувались; п. 19 Сліди шин: на проїжджій частині наявні сліди юзу автомобіля «ЗАЗ 110216» д.н.з. НОМЕР_2 які починаються на правому узбіччі потім переходять на праву смугу поступово зближаючись з осьовою лінією розмітки, далі перетинають осьову лінію розмітки 1.1. продовжуються на зустрічній (лівій) смузі, після чого завершуються на лівому краю дороги. Вказані сліди мають дугоподібну форму; п. 20 Інші сліди на дорожньому покритті: зліва від дороги наявні ділянки зміщень грунту; п. 22 Наявність відокремлених від транспортного засобу частин, деталей і інших об`єктів: За межами проїжджої частини, ліворуч від неї у к`юветі наявна ділянка осипів шини та уламків автомобіля «ЗАЗ 110216»; п. 23 На розташованому ліворуч від дороги дереві наявні пошкодження у вигляді здертої кори; п. 26 Вилучені речі і документи (спосіб їх ідентифікації): автомобіль «ЗАЗ 110216» д.н.з. НОМЕР_2 , який поміщено на майданчик тимчасово тримання ТЗ ВП № 1 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області. Додатки до протоколу: схема ДТП, фототаблиця; п. 28 Застосування науково-технічних засобів: мобільний телефон айфон 5, ліхтарик, рулетка 30 м. Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди підписаний понятими та слідчим.
- схема до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.11.2021, складена старшим слідчим СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 у присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .. На схемі позначено автодорогу Лопатин-Новоставці-Березівка. На схемі під № 1 позначено транспортний засіб «ЗАЗ 110216» д.н.з. НОМЕР_1 ; під № 2 пошкоджене дерево; під № 3 сліди юзу автомобіля «ЗАЗ 110216» д.н.з. НОМЕР_1 ; під № 4 сліди юзу автомобіля «ЗАЗ 110216» д.н.з. НОМЕР_1 на узбіччі. Схема підписана слідчим СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 та понятими (а.с. 124);
- фототаблиця до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.11.2021, яка складена старшим слідчим СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , яка містить такі фотознімки № 1-6: загальний вигляд ділянки автодороги Лопатин-Новоставці-Березівка в місці виникнення ДТП; № 7 – фото на якому виявлено на правому узбіччі автодороги Лопатин-Березівка слід юзу автомобіля «ЗАЗ 110216» д.н.з. НОМЕР_1 ; № 8-10 – зображення на якому виявлені на проїжджій частині автодороги Лопатин –Березівка сліди юзу автомобіля «ЗАЗ 110216» д.н.з. НОМЕР_1 ; № 11-18 зображення на якому виявлені з різних ракурсів автомобіля «ЗАЗ 110216» д.н.з. НОМЕР_1 наявних на його поверхні пошкоджень, осипів скла та уламків транспортного засобу, пошкодженого дерева ( а.с. 125-142);
- лист – відповідь директора КП «ЦМЛ Червоноградської міської ради» від 07.12.2021 № 7265 згідно якого результат тестування на алкоголь ОСОБА_4 становить 2,519 % ( а.с. 147);
- висновок експерта від 31.01.2022 № 12/2022 за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , яким встановлені такі тілесні ушкодження: У гр. ОСОБА_6 , 1971р.н. при проходженні стаціонарного лікування у медичних закладах в періоди з 27 по 29 листопада та з 29 листопада по 16 грудня 2021 року було діагностовано закриту тупу травму грудної клітки, яка проявилась гематомою грудної клітки справа та надключичної ділянки справа, забоєм легені, переломами II-Х ребер справа з явищем підшкірної емфіземи правої половини грудної клітки, ускладнених правобічним пневмогемотораксом. Вказані тілесні ушкодження утворились від контакту з тупими предметами, могли виникнути 27 листопада 2021 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди незадовго до госпіталізації гр. ОСОБА_6 у лікувальний заклад та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. ( а.с. 148-149);
- висновок експерта від 12.03.2022 № СЕ-19/114-22/2121-ІТ про проведення автотехнічної експертизи, яким встановлено, що на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «ЗАЗ 110216» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. На момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля «ЗАЗ 110216» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією ( а.с.160-163);
- висновок експерта від 15.03.2022 № СЕ-19/114-22/2125-ІТ про проведення транспортно - трасологічної експертизи, яким встановлено, що пошкодження автомобіля «ЗАЗ 110216» д.н.з. НОМЕР_1 , які були виявлені під час його огляду, характерні для вказаної ДТП ( виїзд за межі проїзної частини дороги та контактування з деревом) ( а.с. 165-167);
- висновок експерта від 16.03.2022 № СЕ-19/114-22/2127-ІТ про проведення автотехнічної експертизи, яким встановлено, що :1.В даній дорожній ситуації, водій автомобіля «ЗАЗ 110216» реєстраційний номер НОМЕР_3 та ОСОБА_4 повинен був керуватись технічними вимогами п.п. 1.2., 12.1. та вимогами горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34. «Дорожня розмітка» чинних ПДР (детальніше див. дослідницьку частину даного висновку). 2. В даній дорожній ситуації, технічна можливість водієм автомобіля?«ЗАЗ 110216» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 уникнути даної автопригоди, визначалась виконанням ним вимог п.п. 1.2., 12.1. та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34. «Дорожня розмітка» чинних ПДР, для дотримання яких в нього не було завад технічного характеру. 3. З технічної точки зору, при заданих слідством вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стала суперечність дій водія автомобіля «ЗАЗ 110216» реєстраційний номер НОМЕР_3 та ОСОБА_4 технічним вимогам п.п. 1.2., 12.1. та вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34. «Дорожня розмітка» чинних ПДР ( а.с.169-171);
- протокол проведення слідчого експерименту від 01.02.2022 з якого видно, що слідчу дію провів старший слідчий СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 , за участі потерпілого ОСОБА_6 , спеціаліста – інспектора СРПП ВП № 1 ЧРВП ОСОБА_13 , у присутності понятих із застосуванням відеозйомки - камери мобільного телефону «Айфон 5С» з метою перевірки і уточнення відомостей отриманих в ході досудового слідства у показаннях потерпілого ОСОБА_6 щодо обставин та механізму ДТП. Слідчим експериментом встановлено, що учасники знаходяться на місці ДТП, яка відбулась 27.11.2021, а саме автодорога Березівка-Новоставці-Лопатин поблизу с. Новоставці. Потерпілому запропоновано повідомити про обставини ДТП учасником якої він був. На поставлені запитання потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що 27.11.2021 рухався в якості пасажира на автомобіля «ЗАЗ 110216» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням знайомого ОСОБА_4 та на ділянці дороги с. Новоставці ОСОБА_4 рухаючись із швидкістю 70-80 км\год не впорався із керуванням т\з, виїхав за межі дороги, де зіткнувся із деревом, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження. До протоколу проведення слідчого експерименту від 01.02.2022 долучено відеозапис проведеної слідчої дії, який міститься на DVD-R-диску (а.с. 150-154);
- протокол проведення слідчого експерименту від 01.02.2022 з якого видно, що слідчу дію провів старший слідчий СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 , за участі ОСОБА_4 , спеціаліста – інспектора СРПП ВП № 1 ЧРВП ОСОБА_13 , у присутності понятих із застосуванням відеозйомки - камери мобільного телефону «Айфон 5 С» з метою перевірки і уточнення відомостей отриманих в ході досудового слідства у показаннях ОСОБА_4 щодо обставин та механізму ДТП. Слідчим експериментом встановлено, що учасники знаходяться на місці ДТП, яка відбулась 27.11.2021, а саме автодорога Березівка-Новоставці-Лопатин поблизу с. Новоставці. ОСОБА_4 запропоновано повідомити про обставини ДТП учасником якої він був. На поставлені запитання ОСОБА_4 повідомив, що 27.11.2021 керував автомобілем «ЗАЗ 110216» д.н.з. НОМЕР_1 в салоні автомобіля перебував ОСОБА_6 та на ділянці дороги с. Новоставці він рухаючись із швидкістю 70-80 км\год не впорався із керуванням т\з, виїхав за межі дороги, де зіткнувся із деревом, внаслідок чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. До протоколу проведення слідчого експерименту від 01.02.2022 долучено відеозапис проведеної слідчої дії, який міститься на DVD-R-диску (а.с. 155-159);
- копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу згідно якого, автомобіль марки «ЗАЗ 110216» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 1999 р.в. належить КМП Лотер. Посвідчення водія № НОМЕР_4 видано на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 144).
Також судом досліджені процесуальні документи на підтвердження правомірності проведення слідчих дій під час досудового розслідування, надані стороною обвинувачення:
- постанова про визнання предмета речовим доказом до кримінального провадження від 28.11.2021 ( а.с. 145);
- ухвала слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 30.11.2021 про накладення арешту на автомобіль марки «ЗАЗ 110216» д.н.з. НОМЕР_1 ( а.с. 146);
- довідки про витрати на проведення судових експертиз № СЕ-19/114-22/2121-ІТ від 12.03.2022, № СЕ-19/114-22/2125-ІТ від 15.03.2022, № СЕ-19/114-22/2127-ІТ від 16.03.2022 (а.с. 164, 168, 172).

Крім цього, стороною захисту долучені до матеріалів кримінального провадження та судом досліджені: 
- копії розписок від 28.11.2021, 08.12.2021 згідно якої потерпілий ОСОБА_6 отримав від обвинуваченого ОСОБА_4 по факту ДТП на лікування разом 10 000 грн. (а.с. 204, 205);

Крім того, у судовому засіданні були досліджені докази, які надані стороною обвинувачення та захисту, що характеризують особу обвинуваченого: вимога про судимість обвинуваченого, згідно якої ОСОБА_4 згідно ст. 89 КК України раніше не судимий; довідки, видані 25.03.2025 КНП «Радехівська центральна районна лікарня», згідно яких ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікаря - нарколога та лікаря-психіатра не звертався; довідка - характеристика, видана селищним головою, згідно якої обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно; копія довідки від 21.03.2025 та копія витягу з РТГ згідно якої, ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ; копія свідоцтва про народження від 02.02.2015 згідно якої, в обвинуваченого є малолітній син – ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про шлюб, згідно якого обвинувачений – одружений, дружина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , копія довідки огляду МСЕК від 18.09.2019 згідно якої, дружина обвинуваченого – ОСОБА_15 є інвалідом 3 групи загальне захворювання безтерміново, якій протипоказана важка фізична праця, робота яка потребує точних рухів ( захворювання пов`язане із онкологією); копія виписки із медичної карти ОСОБА_4 від 29.08.2025, копія свідоцтва про хворобу № 5920 від 07.11.2022 та копія посвідчення від 23.05.2025 згідно яких, ОСОБА_4 є ветераном війни - інвалідом 3 групи ( особа з інвалідністю внаслідок війни).

Позиція сторони захисту.
Сторона захисту не оспорювала обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України. Водночас, сторона захисту вважає, що в цьому кримінальному провадженні наявні обставини, які є підставою для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України при призначенні покарання. Свою позицію адвокат аргументує тим, що крім пом`якшуючих обставин встановлених стороною обвинувачення, існують ще цілий ряд додаткових пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.
Так, кримінальне правопорушення за формою вини є таким, що вчинене з необережності. Обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілому. Згідно зі ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання, у діях ОСОБА_4 , не встановлено. Потерпілий ОСОБА_6 , жодних претензій до обвинуваченого не має, у зв`язку з чим ним подано до суду відповідну заяву і розписки. Крім цього обвинувачений відшкодував потерпілому шкоду, що відображено у розписках потерпілого; обвинувачений є ветераном війни -інвалідом війни 3 групи, проживає разом та утримує малолітнього сина і дружину – інваліда 3 групи, яка потребує стороннього догляду та лікування. Обвинувачений із потерпілим примирились. Дані про особу ОСОБА_4 , позитивна характеристика з місця проживання свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_4 , не є суспільно-небезпечною особою. Наведені обставини, позитивні характеризуючі дані, відсутність негативних наслідків та матеріальних претензій із сторони потерпілого, на думку сторони захисту свідчать про те, що обвинуваченому можливо призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу, яке хоча і не передбачено санкцією ч.2 ст. 286-1 КК України, однак буде достатнім для його виправлення та перевиховання на свободі, а не в умовах виправної колонії.
Сторона захисту подала суду характеризуючі відомості щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , які були досліджені судом, а саме:
- копія свідоцтва про народження від 02.02.2015 згідно якого, в обвинуваченого є малолітній син – ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 182); 
- копія свідоцтва про шлюб, згідно якого обвинувачений – одружений, дружина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 183);
- копія довідки огляду МСЕК від 18.09.2019 згідно якої, дружина обвинуваченого – ОСОБА_15 є інвалідом 3 групи загальне захворювання безтерміново, якій протипоказана важка фізична праця, робота яка потребує точних рухів ( захворювання пов`язане із онкологією) ( а.с. 184); 
- копія виписки із медичної карти ОСОБА_4 від 29.08.2025, копія свідоцтва про хворобу № 5920 від 07.11.2022 та копія посвідчення від 23.05.2025 згідно яких, ОСОБА_4 є ветераном війни - інвалідом 3 групи ( особа з інвалідністю внаслідок війни) ( а.с. 185,186);
- витяги – роздруківки із ПФ України щодо отримання обвинуваченим пенсії, на підтвердження доходу в період з 2022 по даний час ( а.с. 206-209, 211-212);
- копії платіжних інструкцій на переказ готівки – допомога ЗСУ від обвинуваченого ( а.с. 210)

Мотиви суду та оцінка доказів у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286-1 КК України, яке суд вважає доведеним.
Безпосередньо дослідивши усі докази подані під час судового розгляду, надавши оцінку їм з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, заслухавши доводи сторони обвинувачення, позицію потерпілого, сторони захисту та самого обвинуваченого, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.
Такого висновку суд дійшов, враховуючи таке.
Скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України, відноситься до суспільно-небезпечних злочинів і посягає на інтереси держави у сфері гарантованих нею безпеки дорожнього руху.
Порушення обвинуваченим ОСОБА_4 вимог п. 1.2., 1.3., 1.5 Розділу 1, п. 2.3 б), п.2.3.д) Розділу 2, п. 2.9 а) Розділу 2, п. 12.1 Розділу 12 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.
Під час судового розгляду є повністю доведеним той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 під час керування транспортним засобом марки «ЗАЗ 110216» д.н.з. НОМЕР_1 , грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме : - п.1.2. - «В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів»; п.1.3 - «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги правил дорожнього руху»; п.1.5 - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3 - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ..., стежити за ... технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) - не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; п. 2.9 - «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»; п.12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», а також вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34 ПДР України.
На підставі висновку експерта від 12.03.2022 № СЕ-19/114-22/2121-ІТ про проведення автотехнічної експертизи, яким встановлено, що на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «ЗАЗ 110216» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. На момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля «ЗАЗ 110216» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією
Проаналізувавши наявні у справі дані про механізм ДТП, виходячи з сукупності всіх обставин, що належать до предмета доказування, з огляду на особливості складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, суд встановив наявність прямого та безпосереднього причинного зв`язку між грубим порушенням обвинуваченим ОСОБА_4 , як водієм, вказаних вище Правил дорожнього руху, та наслідками, що настали у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, і такі суспільно небезпечні наслідки були породжені конкретними діями обвинуваченого.
У ході судового розгляду справи суд встановив і, що відповідає формулюванню обвинувачення, яке суд вважає доведеним: час, місце, спосіб вчинення ДТП, обставини скоєння обвинуваченим ДТП, в ході якої потерпілий, який був пасажиром транспортного засобу, отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
Сторона захисту не оспорює факту керування обвинуваченим ОСОБА_4 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу також підтверджено результатом медичного огляду, згідно якого ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння 2,519 проміле.
Відтак, суд вважає доведеним факт перебування обвинуваченого ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння.
Отже, у ході судового розгляду суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушив правила дорожнього руху, керуючи автомобілем, в якому знаходився потерпілий, проявив неуважність, неналежно оцінив дорожню обстановку та дорожні умови, на заокругленні дорожнього полотна ліворуч не впорався з керуванням транспортного засобу, в результаті чого автомобіль «ЗАЗ 110216» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 виїхав за межі проїжджої частини автодороги С141338 (Новоставці-Березівка), на ліве узбіччя, де зіткнувся з деревом. Внаслідок грубого порушення обвинуваченим ОСОБА_4 правил дорожнього руху потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
Відтак, оцінюючи досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з пред`явленим обвинуваченням, нічим не спростовані, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Подані допустимі та належні докази у своїй сукупності з урахуванням досліджених та перевірених усіх обставини цього кримінального провадження, які мають істотне значення для правильного та об`єктивного вирішення справи, в повній мірі дозволили суду встановити обставини ДТП відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».
Суд у цьому кримінальному провадженні виконав обов`язок всебічного і неупередженого дослідження всіх обставин справи, та дійшов переконання, що версія обвинувачення поза розумним сумнівом пояснює всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Обставин, доказів, які б суперечили версії обвинувачення, чи свідчили б про можливість іншої версії інкримінованої події, що є підставою для розумного сумніву в доведеності вини обвинуваченого, суд не встановив.
Відтак, кваліфікація за ч. 2 ст. 286-1 КК України є вірною, суд вважає повністю доведеним, що своїми діями, які виразились в грубому порушенні вищенаведених правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.286-1 КК України.

Вирішення судом питання про призначення покарання.
Так, поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст.66, ст.67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.
Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22.03.2018 року по справі № 761/34674/15.
Дискреційні повноваження суду також визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду, тощо.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення, рівень суспільної небезпеки обвинуваченого, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових кримінальних правопорушень, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.
У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а покарання - є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених та для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Значення заходу примусу для досягнення його мети визначається, зокрема, його суворістю, при цьому, захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.
У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу і об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених з необережності, і внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, яке знайшло прояв у тому, що обвинувачений негативно оцінює свою злочинну поведінку, усвідомлює протиправний характер своїх дій, а також вибачився перед потерпілим; добровільне відшкодування шкоди потерпілому та готовий понести покарання, зокрема про повне добровільне відшкодування заподіяної шкоди у суді повідомив потерпілий та надав суду відповідну заяву, в якій зазначає про відсутність претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що виявилось в тому, що обвинувачений давав зізнавальні показання, не перешкоджав проведенню слідчих дій та брав у них участь.
В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
У ході судового розгляду кримінального провадження суд встановив, що і підтверджено поданими стороною захисту доказами, що обвинувачений ОСОБА_4 , який є ветераном війни - інвалідом 3 групи має на утриманні малолітнього сина та дружину, яка є також інвалідом 3 групи. 
З урахуванням цього, на підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд також визнає такою, що пом`якшує покарання обставину наявність в обвинуваченого членів сім`ї, які перебувають на його утриманні та потребують підтримки.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно ст. 67 КК України, не встановлено.
Згідно ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають врахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
До критеріїв, які мають стати основою визначення покарання, співрозмірного зі злочином, слід віднести також суспільну небезпечність вчинюваного обвинуваченим злочину, адже Конституція України та закони України покликані охороняти не лише конкретного громадянина, а й суспільство в цілому, в той час, як людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.
Відтак, належна кримінально-правова охорона життя людини є важливим завданням держави, успішне виконання якого значною мірою залежить від правильного застосування кримінального закону до особи, яка вчинила злочини проти життя та здоров`я особи, та повинна нести справедливе покарання.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» регламентовано, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Аналіз вказаної норми свідчить про повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину».
Наведене дає підстави зробити висновок про те, що застосування ст. 69 КК України можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України, й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 в справі № 744/884/17 зазначав, що обставини, що пом`якшують покарання, чи сукупність цих обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця.
Також, як зазначено в роз`ясненнях, що містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у кожному випадку застосування ст. 69 КК України, суд зобов`язаний зазначити у мотивувальній частині вироку не тільки те, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують тяжкість вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а й врахувати мету й мотиви, якими керувалася особа при вчиненні злочину, її роль та поведінку, як під час, так і після вчинення злочинних дій тощо.
Позицію щодо необхідності правильності застосування положень ст. 69 КК України Верховний Суд неодноразово зазначав також у своїх постановах, зокрема у справах № 724/1535/19 від 30.06.2020, № 712/4384/20 від 27.04.2021, №629/2739/18 від 03.02.2021, №505/2096/19 від 13.04.2021 та ін.
У даному кримінальному провадженні вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 286-1 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених з необережності.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, негативно розцінює свою протиправну поведінку та її наслідки, висловив щирий жаль з цього приводу, в повній мірі усвідомив протиправність вчиненого ним діяння, готовий понести покарання.
Дослідивши характеризуючі дані та надавши належну оцінку особі обвинуваченого суд встановив, що він згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра і нарколога не перебуває, проходив військову службу, є ветераном війни (учасником бойових дій) та є інвалідом 3 групи ( інвалідність внаслідок війни), одружений, має на утриманні малолітнього сина та дружину – інваліда 3 групи ( інвалідність призначена внаслідок онкології), позитивно характеризується за місцем проживання, продовжує допомагати ЗСУ.
Суд також враховує досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 від 22.05.2025, за висновком органу з питань пробації виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. Ризик небезпеки для суспільства та ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.
Відтак, до обставин які пом`якшують покарання ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та наявність в обвинуваченого членів сім`ї, які перебувають на його утриманні та потребують підтримки, повне відшкодування заподіяної потерпілому шкоди, що свідчить про те, що обвинувачений вчинив активні дії, спрямовані на одержання потерпілим певної міри сатисфакції за заподіяну шкоду, за місцем проживання характеризується позитивно. Обвинувачений, який є ветераном війни - інвалідом 3 групи є єдиним годувальником в сім`ї.
Суд бере до уваги поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема, що обвинувачений не залишив місце вчинення злочину, залишався на місці до приїзду поліції та «швидкої допомоги», надавав допомогу потерпілому. Під час судового провадження обвинувачений не порушував умов обраного йому запобіжного заходу, з`являвся на виклики суду, давав послідовні показання та демонстрував належну процесуальну поведінку під час встановлення всіх обставин кримінального провадження.
Крім того, на переконання суду посткримінальна поведінка ОСОБА_4 засвідчує про суб`єктивне ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що він визнав свою провину, критично оцінив свої дії, шкодує з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію подальшою правомірною поведінкою, повністю усвідомив наслідки свого діяння, настання яких не бажав, зробив для себе відповідні висновки, оскільки подія, яка мала місце 27.11.2021, закарбувалися в його пам`яті на все життя, повністю відшкодував заподіяну потерпілому шкоду, запевнив, що подібне більше ніколи не повториться.
Відтак, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер та обставини його вчинення, рівень його суспільної небезпеки, вказані вище відомості про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки, повне визнання своєї винуватості, щире каяття, критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого, повне відшкодування заподіяної потерпілому шкоди, конкретні обставини кримінального правопорушення, у тому числі повне відновлення потерпілого та відсутність триваючих негативних наслідків для його здоров`я, примирення із потерпілим, відсутність претензій потерпілого та позиції потерпілого щодо застосування до обвинуваченого покарання із застосуванням ст. 69 КК України, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме покарання у виді штрафу, вказуючи на примирення та відшкодування шкоди, те, що обвинувачений згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, характеризується позитивно, є ветераном війни, інвалід 3 групи ( інвалідність внаслідок війни), молодий вік обвинуваченого, одружений, має на утриманні малолітнього сина та дружину інваліда, які потребують стороннього догляду, а також враховуючи висновок органу з питань пробації про те, що ОСОБА_4 , як особа не представляє реальної небезпеки для суспільства, що його виправлення можливо і без ізоляції від суспільства, відсутність обставин, які обтяжують покарання, тому у даному конкретному випадку доцільно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 положення ст. 69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду покарання, не передбаченого частиною інкримінованої йому статті КК України .
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З огляду на викладені обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, і, з урахуванням його особи та виходячи із положень ст. ст. 50, 65 КК України, дають підстави дійти до висновку щодо можливості, на думку суду, застосування положень ст. 69 КК України - призначення обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого виду покарання у виді штрафу, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України.
За переконанням суду, саме покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України і буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 й запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Враховуючи наведене та принцип індивідуалізації покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, що є підставою для призначення йому основного покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень. При цьому, судом також враховано позицію потерпілого, який просить призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, претензій до обвинуваченого не має.
При цьому, суд зазначає, що позиція потерпілої сторони у судових засіданнях щодо обрання заходу примусу не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України.
Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 навіть мінімального покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі, про призначення якого в судових дебатах просив прокурор, було б явно несправедливим у даному конкретному випадку і становило б «особистий надмірний тягар для особи».

Щодо додаткового покарання, то суд зазначає, що Правилами дорожнього руху України регламентований єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватися усі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки. У даному випадку кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 зазіхає на суспільну складову безпечного життя, оскільки формує думку суспільства про незахищеність та уразливість до вчинення стосовно нього злочинних дій у сфері безпеки дорожнього руху. Відповідно належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких найбільш соціально значимих, як здоров`я, життя людини, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний кримінально-правовий засіб, яким є кримінальна відповідальність. Тому, враховуючи порушення елементарних правил дорожнього руху, яке допущене обвинуваченим, призначення основного покарання із застосуванням ст. 69 КК України без застосування додаткового покарання не буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту та вважає за можливе застосовувати до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в мінімальному розмірі, що передбачений санкцією ч. 2 ст. 286-1 КК України. Вказане додаткове покарання сприятиме виправленню обвинуваченого в частині суворого дотримання в подальшому Правил дорожнього руху України.

Цивільного позову не було пред`явлено.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Арешт накладений на автомобіль марки «ЗАЗ 110216» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на підставі ухвали слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 30.11.2021 слід скасувати відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.

Щодо речових доказів.
Питання речових доказів у справі необхідно вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.

Щодо процесуальних витрат 
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі ст.124 КПК України.

Щодо запобіжного заходу.
В ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 03.04.2025 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 03.06.2025, такий запобіжний захід не продовжувався. 

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, ч. 15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України та призначити йому основне покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання закінчився 03.06.2025 та в подальшому такий не продовжувався і не обирався.
Речовий доказ – 1) автомобіль марки «ЗАЗ 110216» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території ВП № 1 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області після набрання вироком законної сили повернути власнику КМП Лотер. 
Стягнути із ОСОБА_4 процесуальні витрати судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-22/2121-ІТ від 12.03.2022 у розмірі 1716 гривень 20 копійок, судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-22/2125-ІТ від 15.03.2022 у розмірі 1716 гривень 20 копійок, судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-22/2127-ІТ від 16.03.2022 у розмірі 1716 гривень 20 копійок на загальну суму 5148 гривень 60 копійок в користь держави.
Арешт накладений на автомобіль марки «ЗАЗ 110216» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на підставі ухвали слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 30.11.2021 скасувати.
Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.
В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Вирок ухвалено в одному примірнику в нарадчій кімнаті – 02.02.2026.

Головуючий суддя	ОСОБА_16