Справа № 156/1364/25
Провадження № 2/156/47/26
Рядок статзвіту № 9

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 
06 січня 2026 року сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Комзюк Н.Н.,
за участю секретаря судового засідання - Кирилюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Поромівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до Поромівської сільської ради Володимирського району Волинської області у якому просять:
-визнати за ОСОБА_1 , право власності на 2/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/8 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 5/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що житловий будинок загальною площею 49,6 кв.м., жилою площею 27,0 кв.м. з господарським будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , був збудований подружжям ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в 1963-1964 роках. Однак, за життя подружжя не оформило правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Виходячи з презумпції рівності часток подружжя на об`єкти права їх спільної сумісної власності, кожному із спадкодавців належала частинного спірного житлового будинку. ОСОБА_3 заповів все своє майно, яке на момент смерті буде йому належати, своїй онуці ОСОБА_5 (після одруження – ОСОБА_6 ). При цьому, незалежно від змісту заповіту ОСОБА_3 , право на обов`язкові частки у спадщині, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мали спадкоємці першої черги, а саме, його непрацездатна вдова ОСОБА_4 , якій на день смерті чоловіка виповнилось 76 років, та його непрацездатна дочка ОСОБА_2 , як особа з інвалідністю 2 групи. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після ОСОБА_3 , як такі, що постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовились від неї. Їх частка склала половину належної спадкодавцю 1/2 частки житлового будинку, тобто по 1/4, а відносно всього будинку частка кожної склала 1/8. Частка спадщини після ОСОБА_3 за заповітом в користь ОСОБА_7 склала 2/4, а відносно всього будинку 2/8. 3 дня смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом на її майно, а саме на 1/2 частку всього будинку (або 4/8), яка належала їй за презумпцією рівності часток подружжя, та на 1/8 частку, успадковану нею як обов`язкову частку після чоловіка ОСОБА_3 , а всього 5/8. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла її дочка ОСОБА_2 в порядку ч.3 ст.1268| ЦК України, яка є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_4 за законом першої черги. Таким чином частка власності ОСОБА_1 у спірному будинку становить 2/8, а частка власності ОСОБА_2 становить 6/8. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину, тому вони були змушені звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав у судовому порядку.
Ухвалою Іваничівський районний суд Волинської області від 05.11.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 04.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивачі не з`явились, у позові просили розглядати справу за їх відсутності.
Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за відсутності представника Поромівської сільської ради Володимирського району Волинської області. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Суд, з урахуванням заяв сторін про розгляд справи за їх відсутності, вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі на підставі наданих доказів.
Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим виконкомом Поромівської сільської ради Іваничівського району Волинської області 08.05.2007.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим виконкомом Поромівської сільської ради Іваничівського району Волинської області 16.03.2020.
Шлюбні стосунки спадкодавців підтверджуються свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3 , виданим сільською радою Лежниця Володимир-Волинського району Волинської області 31.05.1954.
Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 , однак правовстановлюючого документа на зазначений житловий будинок спадкодавці при житті не отримали, що вбачається з повідомлення КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради від 28.07.2025 №3811/01-04.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз?яснив, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Записи у погосподарських книгах визнаються як акти органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності (лист Вишого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»), хоча самі по господарські книги та виписки з них не є правовстановлюючими документами на об?єкти нерухомого майна.
Відповідно до положень ч.3 ст.19 Закону України від 15.04.2014 № 1212-VII «Про внесення змін до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об?єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою.
Право власності спадкодавців на спірний житловий будинок підтверджується: інформаційним листом Поромівської сільської ради від 07.07.2025 №751/01-14; витягом з погосподарської книги №11 (справа №34) по с. Млинище Поромівської сільської ради на 1991-1995 роки; витягом з погосподарської книги №6 (справа №65) на 2006-2010 роки; витягом з погосподарської книги №7 на 2016 рік; технічним паспортом на будинок за 2007 ркі; витягом з рішення Поромівської с/ради від 22.10.1993 №18 «Про приватизацію земельних ділянок», з якого вбачається, що жителю с. Млинище ОСОБА_3 вирішено передати у приватну власність земельну ділянку 0,25 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
Згідно вказаних документів, господарство ОСОБА_3 мало статус робітничого, будинок побудований в 1963 році.
Виходячи з презумпції рівності часток подружжя на об`єкти права їх спільної сумісної власності, кожному із спадкодавців належала 1/2 частина спірного житлового будинку.
Таким чином з дня смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну йому частину спірного житлового будинку.
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За життя ОСОБА_3 зробив розпорядження, яким заповів все своє майно, яке на момент смерті буде йому належати, онуці ОСОБА_5 (після одруження - ОСОБА_6 ), що вбачається з дубліката заповіту від 10.04.2000, свідоцтва про народження ОСОБА_5 серія НОМЕР_4 , виданого Нововолинським міським відділом ЗАГС у Волинської області 16.10.1981, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_5 з ОСОБА_8 ; свідоцтва про шлюб з ОСОБА_9 з ОСОБА_10 серія НОМЕР_5 , виданого Нововолинським відділом ДРАЦС у Володимирському р-ні Волинської області 08.07.2023.
Разом з цим, виходячи з положень ч.1 ст.1241 ЦК України незалежно від змісту заповіту ОСОБА_3 (в користь онуки ОСОБА_7 ), право на обов?язкові частки у спадщині мали спадкоємці першої черги, а саме його непрацездатна вдова ОСОБА_4 , якій на день смерті чоловіка виповнилось 76 років, а також його непрацездатна дочка ОСОБА_2 , яка визнана особою з інвалідністю 2 групи з 17.04.1984 довічно. Родинні стосунки ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджуються свідоцтвом народження серія НОМЕР_6 , виданим с/р Млинище Володимир-Волинського району Волинської області 08.06.1966 та свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_7 , виданим Нововолинським м/в ЗАГСу Волинської області 18.07.1980.
Як вбачається з словника-довідника «Власні імена людей», нид. «Наукова думка».Київ. 1986, імена ОСОБА_11 і ОСОБА_12 є ідентичними.
На час відкриття спадщини після ОСОБА_3 , місце постійного проживання спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було зареєстроване разом із спадкодавцем по АДРЕСА_1 , що вбачається з інформаційного листа Поромівської сільської ради від 07.07.20250 №751/01-14 та витягів з погосподарських книг.
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_13 прийняли спадщину після ОСОБА_3 у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, як такі, що постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від неї. 
Їх частка складає половину належної спадкодавцю 1/2 частки житлового будинку, тобто по 1/4, а відносно всього будинку частка кожної становить 1/8. Частка спадщини після ОСОБА_3 за заповітом в користь ОСОБА_7 складає 2/4, а відносно всього будинку 2/8. 
3 дня смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом на її майно, а саме на 1/2 частку всього будинку (або 4/8), яка належала їй за презумпцією рівності часток подружжя, та на 1/8 частку, успадковану нею як обов`язкову частку після чоловіка ОСОБА_3 , а всього 5/8. 
На час відкриття спадщини після ОСОБА_4 , місцем постійного проживання спадкоємця ОСОБА_2 було зареєстроване разом із спадкодавцем по АДРЕСА_1 , що вбачається з інформаційного листа Поромівської сільської ради від 07.07.20250 №751/01-14 та витягів з погосподарських книг.
Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла її дочка ОСОБА_2 в порядку ч.3 ст.1268| ЦК України, яка є єдиним спадкоємцем її майна за законом першої черги. 
Таким чином частка власності ОСОБА_1 у спірному будинку становить 2/8, а частка власності ОСОБА_2 становить 6/8.
Однак, через відсутність правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності спадкодавців на житловий будинок нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на спірний житловий будинок, що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.07.2025 №393/02-31.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно із ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків. встановлених Конституцією та законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Як роз?яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з?ясування і дослідження інших обставин справи.
Матеріалами справи встановлено, що позивачі набули право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами шляхом спадкування. Визнання відповідачем пред?явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачем у даній справі.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач ОСОБА_1 просила залишити судові витрати за нею, позивач ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору на підставі ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-78, 206, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,- 

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Визнати визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 5/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з вимогами п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп – НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;
позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп – НОМЕР_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач - Поромівська сільська рада Володимирського району Волинської області, код ЄДРПОУ – 04333359, адреса: 45311, Волинська область, Володимирський район, село Поромів, вул. Центральна, 1-б.

Суддя Н.Н. Комзюк