Справа № 640/11922/20
	
РІШЕННЯ
іменем України
05 січня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві визнання протиправною та скасування вимоги №33293-10,
ВСТАНОВИВ:
І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві, в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу від 13.05.2020 №33293-10 на суму податкового боргу у розмірі 9700,00 та рішення від 13.05.2020 №33593-10 про опис майна у податкову заставу.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що нею не порушено чинне законодавство в частині своєчасної та повної сплати як суми податку на доходи фізичних осіб у сумі 9700,00 грн., так і суми штрафу у розмірі 170,00 грн., який був сплачений 19.02.2020 (в день отримання Акту від 11.02.2020 рекомендованим листом у відділенні Укрпошти), тому ГУ ДПС у м. Києві було необґрунтовано та безпідставно винесено податкову вимогу від 13.05.2020 та рішення про опис майна у податкову заставу від 13.05.2020, які позивач просить скасувати та визнати протиправними.
У поданому відзиві відповідач не погоджується з викладеними позивачем у позовній заяві аргументами, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що за результатами камеральної перевірки складено акт, та, оскільки за позивачкою обліковується штрафна санкція з податку на доходи фізичних, відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення, яке прийняте податковим органом є правомірним та скасуванню не підлягає.
Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якій просить позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.
У поданих запереченнях на відповідь на відзив, відповідач просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 23.06.2020 Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 14.03.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв до провадження адміністративну справу №640/11922/20. Замінив відповідача, Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код юридичної особи 43141267), на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011). Розгляд справи вирішив проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що у червні 2015 позивачем було отримано дохід у вигляді спадщини, що підтверджується відповідним свідоцтвом на спадщину за законом від 25.06.2015.
17.02.2016 позивачем було сплачено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 9700,00 грн., від суми вартості спадкового майна, яка складала 194000,00 грн., що підтверджується копією квитанції від 17.02.2016.
14.01.2020 позивачем до ДПІ у Солом`янському районі була подана декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік (за фактом отримання доходу у вигляді спадщини), а також документи, що підтверджують вчасну сплату мною податку на доходи фізичних осіб у розмірі 9700,00 грн.
За фактом подання позивачем декларації №9227 від 14.01.2020 податковим органом було складено Акт камеральної перевірки від 11.02.2020 №158/26-15-33-10-27.
Зазначеним Актом камеральної перевірки своєчасності подання податкової декларації про майновий стан і доходи встановлено несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 та зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 170,00 грн.
19.02.2020 позивачем був сплачений штраф у розмірі 170,00 грн. (за несвоєчасне подання податкової декларації від 14.01.2020) у повному обсязі.
13.04.2020 податковим орган було прийнято Акт камеральної перевірки №364/26-15-33-11-25, відповідно до якого податковим органом за наслідками камеральної перевірки було встановлено наявність у позивача податкового боргу щодо сплати суми податку на доходи фізичних осіб (яка несплачена своєчасно) у сумі 9700,00 грн. Суму податкового боргу у розмірі 9 700,00 грн., податковим органом було нараховано на підставі Декларації №9227 від 14.01.2020. Крім того, з Акту від 13.04.2020 вбачається, що сплачену мною суму штрафу у розмірі 170,00 грн., (за несвоєчасне подання декларації за 2015 рік) відповідачем було зараховано в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 9700,00 грн.
Надалі, Головним управлінням ДПС у місті Києві на підставі вказаного вище Акту було прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення від 07.05.2020 №0240423311 щодо застосування штрафу у сумі 34,00 грн., за затримку сплати грошового зобов`язання у сумі 170,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2020 №640/10933/20 визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення від 07.05.2020 №0240423311 щодо застосування штрафу у сумі 34,00 грн., за затримку сплати грошового зобов`язання у сумі 170,00 грн.
В подальшому податковий орган прийняв вимогу від 13.05.2020 №33293-10 на суму податкового боргу у розмірі 9700,00 та рішення від 13.05.2020 №33593-10 про опис майна у податкову заставу
Не погоджуючись з вказаними вище обставинами позивач звернулась до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Статтею 67 ПК України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктами 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 54.1, пункту 54.3 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, у випадках, встановлених підпункту 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України.
Згідно пункту 54.5 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Статтею 56 ПК України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Водночас пунктом 109.1 статті 109 ПК України передбачено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що законодавець передбачив можливість застосування до платника наслідків несвоєчасної сплати, зокрема узгодженої суми грошового зобов`язання, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, лише за наявності його вини.
Як встановлено з матеріалів справи позивачем самостійно визначені грошові зобов`язання за період 2015 було сплачено у строки, визначені в пункті 179.7 статті 179 ПК України, що підтверджується квитанцією від 17.02.2016.
Разом із тим, за наслідками того, що податковим органом було списано переплату з терміном виникнення 1095 днів від 06.03.2019 №35/26-15-07-02-21 кошти в сумі 9700,00 грн., 06.03.2019 списані до бюджету, та за позивачем обліковувалась заборгованість із сплати відповідного грошового зобов`язання, а вказаний платіж у розмірі 170,00 грн., був зарахований контролюючим органом в рахунок погашення заборгованості попереднього періоду.
Згідно доводів позивача, та що не було спростовано відповідачем, аж до отримання акту перевірки від 13.04.2020 №364/26-15-33-11-25, позивачу не було відомо про облік заборгованості у зв`язку із списанням сплаченого податкового зобов`язання за 2015 рік.
В силу статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виникає податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно пункту 59.4 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до статті 59 ПК України права позивача були порушенні, саме відсутністю підтвердження повідомлення позивача про факт виникнення у нього податкового боргу.
При цьому, суд встановив, що грошове зобов`язання, згідно поданої податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015, в якій визначено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 9700,00 грн., своєчасно було сплачене позивачем відповідно до квитанції від 17.02.2016 на суму 9700,00 грн.
Наведене також встановлене у Рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2020 №640/10933/20, яким визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення від 07.05.2020 №0240423311 щодо застосування штрафу у сумі 34,00 грн., за затримку сплати грошового зобов`язання у сумі 170,00 грн.
Відповідно до пункту 174.3 статті 174 ПК України особами, відповідальними та сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємні, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові прана) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації.
Відповідно до пункту 36.2 статті 36 ПК України податковий обов`язок виникає у платника податків за кожним податком та збором.
Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язують сплату ним податку (пункт 37.2 статті 37 ПК України).
Таким чином, з наведених положень закону вбачається, що податковий обов`язок фізичної особи, яка отримала спадщину, щодо сплати податку з вартості об`єкта спадщини, виникає з моменту отримання нею спадщини.
При цьому виконанню податкового обов`язку щодо сплати фізичною особою - спадкоємцем відповідного податку на доходи з фізичних осіб не має передувати факт подання податкової декларації за звітний рік, в якому фізична особа отримала дохід в результаті прийняття спадщини.
Відповідно до пункту 179.7 статті 179 ПК України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податковою зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.
Таким чином, строк сплати позивачем податку на доходи фізичних осіб у сумі 9700,00 грн. за звітний 2015 рік встановлений до 01.08.2016. Оплата вказаної суми податку було здійснено у повному обсязі та в установлений законом строк - 17.02.2016.
Відповідно до пункту 38.1 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку (пункт 38.2 ПК України).
Таким чином, податковий обов`язок стосовно сплати позивачем податку на доходи фізичних осіб у сумі 9700,00 грн., який виник у 2015 році (по факту прийняття позивачем спадщини за законом) було виконано позивачем у повному обсязі та у встановлений податковим законодавством строк.
Отже, висновок Акту камеральної перевірки від 13.04.2020 про те, що позивачем не було своєчасно сплачено суму податкового зобов`язання у сумі 9700,00 грн. в порушення пункту 179.7 статті 179 ПК України не відповідає дійсності та фактичним обставинам.
Так само безпідставним є зарахування відповідачем сплаченої суми штрафної санкції у розмірі 170,00 грн. в рахунок погашення неіснуючого податкового боргу.
Таким чином не було порушено чинне законодавство в частині своєчасної та повної сплати як суми податку на доходи фізичних осіб у сумі 9700,00 грн., так і суми штрафу у розмірі 170,00 грн., який був сплачений 19.02.2020, тому суд робить висновок, що ГУ ДПС у м. Києві було необґрунтовано та безпідставно винесено податкову вимогу від 13.05.2020 та рішення про опис майна у податкову заставу від 13.05.2020.
Відповідно до пункту 43.1 статті 43 ПК України - помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Відповідно до пункту 43.3 статті 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання с подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Проте, сплачені платіжним дорученням від 17.02.2016 №58 грошові кошти у сумі 9700,00 грн. не є помилково або надміру сплаченими, оскільки сплачені відповідно до призначення платежу в якості податку на доходи фізичних осіб у розмірі 9700,00 грн. від суми вартості спадкового майна, та обліковувались відповідачем на податковому рахунку позивача по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.
Отже, будь-які підстави для звернення позивача до відповідача з відповідною заявою про повернення помилково або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання були відсутні.
Разом з цим відповідач безпідставно списав до бюджету сплачені позивачем грошові кошти в розмірі 9700,00 грн. (як помилково/надміру сплачені), оскільки в квитанції від 17.02.2016 про їх сплату в "призначенні платежу" було чітко вказано: 101; 2868009561 ;11010500; ОПЛ.ПДФО у розмірі 5% та вказано, що ці кошти сплачені ОСОБА_1 .
Отже, відповідачем зазначені кошти повинні були зарахуватися згідно з призначенням платежу в рахунок погашення податкового зобов`язання з ПДФО у сумі 9700,00 грн. за звітний 2015 рік, а не списані до бюджету із утворенням податкового боргу.
Визначення податковим органом суми у розмірі 9700,00 грн. в якості помилково або надміру сплачених грошових коштів є безпідставним, оскільки відповідач мав беззаперечну можливість ідентифікувати вказану суму на підставі квитанції від 17.02.2016 №58, яка містить чітке призначення платежу.
З урахуванням наведеного, віднесення цієї суми до переплати є безпідставним, відтак оскаржувані податкова вимога від 13.05.2020 №33293-10 на суму податкового боргу у розмірі 9700,00 грн. та рішення від 13.05.2020 №33293-10 про опис майна у податкову заставу Головного управління ДПС у місті Києві є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки з боку позивача відсутній факт порушення строків сплати грошового зобов`язання як у сумі 9700,00 грн., так і у сумі 170,00 грн., а здійснене зарахування відповідачем сплаченої суми штрафу в рахунок погашення неіснуючого податковою боргу суперечить принципу верховенства права.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 зі справи №826/8231/15, в якій Суд зробив висновок про те, що стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, щодо якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.
Відповідно до приписів частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з частини 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд встановив, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1684,60 грн., тому, враховуючи приписи статті 139 КАС України, витрати необхідно присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у м.Києві від 13.05.2020 №33293-10 на суму податкового боргу у розмірі 9700,00 та рішення Головного управління ДПС у м.Києві від 13.05.2020 №33593-10 про опис майна у податкову заставу.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1684 (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05 січня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м.Київ 116, 04116 , код ЄДРПОУ - 44116011) 	

Головуючий суддя 		В.В. Матущак