Справа № 202/2257/25
Провадження № 2/204/3207/25 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючої судді     Дубіжанської Т.О. 
за участю секретаря     Єфімової А.О.
розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4444489 в розмірі 100 000 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. та судовий збір в розмірі 2 422 грн. 20 коп. 
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 05.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладеного Договір № 4444489 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. строком на 360 днів шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за вказаним договором виконало в повному обсязі, надало можливість відповідачу користуватись кредитними коштами, перерахувавши на картку останнього грошові кошти в сумі 10 000 грн. Надалі відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на дату звернення до суду становить 100 000 грн., що складається з: 10 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 58 750 грн. - заборгованість за процентами, а також нараховані позивачем проценти за 125 календарні дні в розмірі 31 250 грн. Позивач зазначає, що набув право вимоги на вказану суму на підставі договору факторингу № 25/10/2024, укладеного 25.10.2024 року між ним та ТОВ «Лінеура Україна». Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за кредитним договором № 4444489 в розмірі 100 000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн..
Ухвалою суду від 10 червня 2025 року справу прийнято до свого провадження від Індустріального районного суду міста Дніпра та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 10.06.2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.
Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У судовому засіданні встановлено, що 05.03.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 4444489 про надання споживчого кредиту.
Згідно п. 1.1. кредитного договору № 4444489 від 05.03.2024 року укладення цього договору здійснюється за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Зазначений кредитний договір був укладений відповідно до правил надання коштів в позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті https://credit7.ua.
Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту складає 10 000 грн.; строк кредиту 360 днів, який може бути продовжено споживачем; стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується: в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. договору.
У відповідності до п. 2.1. вказаного договору кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 4444489 від 05.03.2024 року, зазначено, що якщо споживачем не будуть виконанні умови договору, розміри платежів, зазначені в графіку платежів будуть мати наступні значення сума платежу за розрахунковий період складе 10 000 грн., проценти за користування кредитом складуть 82 530 грн., реальна річна процентна ставка складе 14297,67 % річних, загальна вартість кредиту складе 92 530 грн.
Відповідно до паспорта споживчого кредиту споживач підтвердив, що отримав інформацію про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, виходячи з обраних ним умов кредитування.
Договір про надання споживчого кредиту від 05.03.2024 року № 4444489, додаток № 1 до договору та паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором 27109, 05.03.2024 року о 05:19:34 год.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 виконало та надало останній кредит в сумі 10 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів 05.03.2024 року на його кредитну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією з довідки ТОВ «УПР» від 01.11.2024 року вих. № 1728-0111 на суму 10 000 грн.
Відповідно до договору факторингу від 25.10.2024 року № 25/10/2024, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал » (в минулому - «ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», про що свідчить зміна найменування, що підтверджується рішенням від № 251124/1 від 25.11.2024 року та виписки з ЄДР № 1000681070010062201 від 10.12.2024 року) (фактор), клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором № 4444489, боржником за яким є відповідач ОСОБА_1 .
При цьому, 28.10.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідачку про відступлення права вимоги за кредитним договором шляхом направлення на її номер телефону НОМЕР_2 відповідного повідомлення.
Згідно п. 1.2. договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року перехід права вимоги від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25.10.2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 05.03.2024 року № 4444489.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 4444489 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 25.10.2024 у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 73 750 грн., яка складається із основного боргу у розмірі 10 000 грн., нарахованим процентам 58 750 грн. 
Відповідно до розрахунку, наданого ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за період з 26.10.2024 по 27.02.2025 у відповідача наявна заборгованість по основному боргу у розмірі 10 000 грн., нарахованим процентам за 125 календарних днів у розмірі 31 250 грн.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг № 2664-III, договір про надання фінансових послуг, якщо інше не передбачено законом, повинен містити підписи сторін.
Статтею 12 Закону "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі "електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч. 1 ст. 12). У свою чергу згідно з визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п. 6 ч. 1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Саме у такий спосіб було підписано кредитний договір № 4444489 від 05.03.2024 року.
Крім того, згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.
З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту у розмірі 10 000 грн.
Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 10 000 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Тобто, за змістом ст. 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року по справі № 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Згідно п. 1.4 Договору позики надається строком на 360 (триста шістдесят) днів з моменту зарахування на банківський рахунок, тобто з 05.03.2024 року по 27.02.2025 року.
Відтак з закінченням 360-ти днів, з дня укладення цього Договору у кредитора припинилося право нараховувати передбачені договором позики проценти та інші платежі за цим договором. 
З урахуванням викладеного, а саме що розмір заборгованості, у тому числі й процентів, було сторонами погоджено 05.03.2021 року у розмірі 82 530 грн. (Додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4444489 від 05.03.2024 року), суд вважає що вимоги про стягнення процентів підлягають задоволенню частково у розмірі - 82 530 грн., згідно графіку платежів.
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу, то суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ч. 3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
На підтвердження надання правової допомоги представником позивача надано договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, укладений між позивачем та адвокатом Столітнім М.М., заявка №6882 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, рахунок на оплату по замовленню №6882-27/02-2025 від 27.02.2025 року, в якому вартість, наданих адвокатом послуг складає 10 000 грн., акт прийому передачі виконаних робіт згідно договору №10/12-2024 від 10.10.2024 року на суму 10 000 грн.
Будь-яких інших доказів на підтвердження наданої правової допомоги, зокрема документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, суду надано не було.
За таких обставин, враховуючи, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, а також той факт, що позивач у справі належним чином документально не підтвердив такі витрати, то підстав для стягнення з відповідача на користь позивача за надання професійної правничої допомоги суд не вбачає. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 512-514, 516, 517, 526, 625, 631, 1046, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»  (код ЄДРПОУ: 44559822, юридична адреса: м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф.118/2) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 000 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 82 530 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп., а всього суму у розмірі 94 952 грн. 40 коп. 
В задоволені решти позовних вимог - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська