Справа № 750/12974/25 
Провадження № 3/750/39/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року     м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Рощина Т.С., при секретарі Рубець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
05 вересня 2025 року о 21 год. 44 хв., в м. Чернігів по пр. Михайла Грушевського, 133, водій ОСОБА_1 керував легким персональним електросамокатом, що має від одного колеса електродвигун потужністю до 1000 Вт і розвиває максимальну швидкість до 25 км/год, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу алкотестер Драгер або в медичному закладі ЧОПНЛ у лікаря-нарколога відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, пояснив, що у вказану дату та час дійсно керував електросамокатом, поліцейські дійсно пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого він відмовився, бо не хотів проходити такий огляд, у стані алкогольного сп`яніння не перебував, вважав, що самокат не є механічним транспортним засобом, для керування ним не потрібно мати посвідчення водія, тремтіння пальців рук у нього буває іноді і в тверезому стані, з протоколом не погодився.
Захисник Бредюк О.М. в судовому засіданні з протоколом також не погодився, зауважив, що поліцейські мали надати докази, що саме таким самокатом, як вказано у протоколі, керував ОСОБА_1 , крім того, вважав, що для керування електросамокатом посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб не є обов`язковими, а отже для їх водія не настає відповідальність за ст. 130 КУпАП, пристрій з електродвигуном потужністю меншою 3 кВт не є транспортним засобом та механічним транспортним засобом в розумінні ПДР та КУпАП, а отже в розумінні ПДР ОСОБА_1 не є водієм та не керував механічним транспортним засобом, що виключає його відповідальність за ст. 130 КУпАП. Вважав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і тому справа підлягає закриттю відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 № 2956-IX електричні самокати та моноколеса визнані транспортними засобами. Відповідно до вказаного закону, легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину; низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
На даний час на власників електросамокатів не покладено обов`язку їх реєструвати чи отримувати номерний знак, не вимагається отримувати посвідчення водія для керування таким транспортом. Правила дорожнього руху не містять визначення поняття «електросамокат», проте визначення його, як транспортного засобу, встановлене законом, отже особа, яка керує ним, є його водієм. 
Відповідно до переглянутого в судовому засіданні відеозапису, ОСОБА_1 керував електросамокатом, що також не заперечувалося останнім як на відеозапису, так і в судовому засіданні, після того, як за ним поїхав поліцейський автомобіль, перетнув проїжджу частину, покинувши там самокат, а коли його наздогнали працівники поліції, мотивував тим, що забажав здійснити вечірню пробіжку.
Заслухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, його захисника з`ясувавши обставини справи про адміністративне правопорушення та дослідивши всі наявні матеріали справи, з`ясувавши причини та умови, що сприяли вчиненню даного правопорушення, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується зібраними і дослідженими матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 05.09.2025, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який був проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, та згідно з яким огляд не проводився у зв`язку з відмовою особи від такого, направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.09.2025, у результаті огляду, проведеного поліцейським виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, відеозаписом до протоколу ЕПР1 №444825, рапортом від 05.09.2025 та іншими матеріалами справи.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, з метою запобігання правопорушенням ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає за можливе застосувати до нього адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП. 
Керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В:
Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665 грн. 60 коп.
Відповідно до ст.ст.307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а вразі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, якщо інше не встановлено законодавством України. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексі та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя   Т.С. Рощина