Справа №932/11840/25
Провадження №2/932/3917/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року          м. Дніпро

Шевченківський районний суд м. Дніпра в складі: головуючого-судді Цитульського В.І., розглянувши у спрощеному провадженні, без виклику учасників, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В :
Основні процесуальні рішення та дії.
12.04.2025 позивач звернувся до суду із позовом у якому просить стягнути із відповідача заборгованість за договором кредиту №26204000382226 від 05.11.2018 в сумі 79 536,35 грн, з яких 42 522,91 грн заборгованість по кредиту, 37 013,44 грн – по процентах за користування кредитом.
Також позивачем заявлено судові витрати, а саме про судовий збір в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн.
10.09.2025 для розгляду справи визначено суддю Цитульського В.І.
Ухвалою судді від 03.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження.
15.12.2025 відповідачем надано відзив на позовну заяву, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному провадженні та заяву про застосування строку позовної давності.
16.12.2025 позивачем надано відповідь на відзив, а 18.12.2025 заперечення на заяву про застосування строку позовної давності.
Ухвалою суду від 05.01.2026 постановлено про залишення заяви відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без задоволення.
Узагальнені доводи позивача.
Відповідачем не виконано умови кредитного договору №26204000382226 від 05.11.2018, укладеного між нею та АТ «Банк кредит Дніпро», внаслідок чого утворилася заборгованість.
Право вимоги за кредитом перейшло до позивача на підставі договору факторингу від 28.03.2024.
Вимога позивача до відповідача про погашення заборгованості від 03.01.2025 залишилася не виконаною.
Строк позовної давності розпочав свій перебіг 27.09.2022 та продовжено на строк дії воєнного стану, який триває з 24.02.2022 до даного часу.
Узагальнені доводи відповідача.
Відповідач заперечує проти задоволення позову з наступних підстав: відповідачу було встановлено кредитний ліміт в сумі 29 700 грн, і він не погоджував його збільшення; видача кредиту в більшому розмірі порушувало засади розумності, добросовісності та справедливості; надана позивачем виписка по рахунку відповідача є незрозумілою; позивачем пропущено трьох річний строк позовної давності, так як останній платіж здійснено відповідачем в лютому 2022 року; суд має право зменшувати розмір неустойки.
Обставини, встановлені судом.
05.11.2018 між АТ «Банк кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено договір №26204000382226 про встановлення кредитного ліміту, за умовами якого: кредитний ліміт – 29 700 грн, який може бути збільшений банком, проте не може перевищувати 1 млн грн; проценти у пільговий період (66 днів) становить 0,01 %, поза ним процентна ставка на строкову заборгованість 48%, на прострочену заборгованість 56%; строк дії кредитного ліміту – 12 місяців з дня встановлення ліміту, за відсутності заперечень передбачена пролонгація такого строку.
Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами банку протягом 2018 – 2022 років, останнє погашення кредиту відбулося 27.09.2022, заборгованість станом на 27.03.2024 становить 42 522,90 грн за тілом та 35 786,54 грн за процентами.
На підтвердження розрахунку позивачем надано виписки по рахунку із відображенням усіх банківських операцій (406 сторінок).
Згідно договору факторингу від 28.03.2024 АТ «Банк кредит Дніпро» передало право вимоги за кредитним договором №26204000382226 до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС». 
До суду надано також витяг з реєстру права вимоги від 28.03.2024, що згідно договору, вказує на перехід прав вимоги.
Позивачем долучено вимогу до відповідача про сплату заборгованості від 06.02.2025. Докази її надсилання відсутні.
Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.
У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України, на яку покликається відповідач, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
У відповідності до приписів статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі №347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18.
Висновки суду.
Укладеним між АТ «Банк кредит Дніпро» та  ОСОБА_1 договором кредиту погоджені умови кредитування, в тому числі визначено розмір процентів за користування грошовими коштами.
Факт використання відповідачем коштів банку підтверджується випискою по рахунку. 
Така виписка містить усі банківські операції. При цьому, зауваження відповідача щодо великого об`єму довідки та інші подібні зауваження не заперечують правомірності відображених у довідці банківських операцій. Також відповідачем не надано доказів погашення заборгованості в більшому розмірі, ніж це відображено у довідці.
Позову про визнання недійсним договору кредиту, визнання недійсними чи зміни його окремих умов, зокрема з підстав їх несправедливості, як це передбачено у ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачем не подавалося.
Відтак доводи про несправедливість умов договору кредиту в частині розміру процентів та порушення умов Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги.
Крім того сама усіх нарахованих процентів – 62 364,73 грн є спів мірною з сумою отриманого за весь час кредиту - 246 042,55 грн.
Покликання відповідачем на ч.3 ст.551 ЦК України є хибним, оскільки такий пункт стосується неустойки та може застосовуватися до процентів, передбачених ст.625 ЦК України. Проте у нашому випадку вимога стосується стягнення процентів, передбачених договором на підставі ст.1048 ЦК України.
Позивачем доведено факт отримання ним права вимоги до відповідача від первісного кредитора.
Відсутність доказів повідомлення відповідача про факторинг не свідчить про недійсність такого договору та не є перешкодою для задоволення позову.
Обов`язкового досудового врегулювання спору у даному випадку не передбачено.
З урахуванням того, що останній платіж відповідача за договором мав місце 27.09.2022, а із позовом до суду позивач звернувся 12.04.2025, позивачем не пропущено три річного строку позовної давності.
Крім того слід врахувати приписи п.19 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, який діяв до 04.09.2025 та за яким перебіг позовної давності зупинялися на строк дії воєнного стану.
Разом із тим позовна вимога про стягнення процентів в сумі 37 013,44 грн суперечить розрахунку позивача, згідно яким така сума становить 35 786,54 грн.
З огляду на наведене, суд приходить до переконання про задоволення позову частково.
Розподіл судових витрат.
За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір від 02.01.2025 із загальним предметом та цінами за окремі послуги, додаткову угоду якою окреслено послуги щодо стягнення заборгованості із відповідача; детальний опис наданих адвокатських послуг та акт про підтвердження факту надання правничої допомоги (правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій, 1,5 год., 2 250 грн, складання позовної заяви, 3 години, 3 000 грн та формування додатків до позовної заяви, 1 год, 750 грн.
Заперечуючи проти розміру правничої допомоги відповідач зазначає, про відсутність роботи із досудового врегулювання, додаткове вивчення матеріалів не було необхідним, вартість типового позову є завищеною.
Позивачем не враховано в правову допомогу досудове врегулювання спору, а розмір гонорару складення позовної заяви та формування позову не видається завищеним.
Разом із тим суд погоджується із доводами відповідача в частині відсутності необхідності надання правового аналіз обставин спірних правовідносин, окремо від позову та надання правових рекомендацій.
Відтак судом зменшується розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3 750 грн.
Оскільки судом задоволено 98,46 % від ціни позову, із відповідача підлягає стягненню в користь позивача 2 385,03 грн в користь відшкодування судового збору та 3 692,15 грн в користь відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі наведеного суд,
У Х В А Л И В :
Позов задовільнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за договором кредиту №26204000382226 від 05.11.2018 в сумі 78 309,45 грн, з яких 42 522,91 грн заборгованість по кредиту, 35 786,54 грн – по процентах за користування кредитом.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» 1 205,69 грн в користь відшкодування судового збору та 1 742,04 грн в користь відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:           В.І. Цитульський