Справа № 177/3021/25
Провадження № 2/197/95/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року с-ще Широке
Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Гетьманенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Широке позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
представник ТОВ "ФК "ЕЙС" звернувся до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9802092 від 30.05.2024 у розмірі 11348,16 грн, а також понесених судових витрат.  Позов мотивовано тим, що 30.05.2024 ТОВ "Макс кредит" та відповідач уклали кредитний договір № 00-9802092 на суму 5280 грн, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. На виконання умов кредитного договору, 30.05.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через Товариство з обмеженою відповідальністю "Платежі онлайн" на платіжну картку № НОМЕР_1. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 17 грудня 2024 року між первісним кредитором та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлай, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9802092 від 30.05.2024. 02 червня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та позивачем укладено Договір факторингу № 02/06/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить - 11348,16 грн, яка складається з: 5280 грн - заборгованість по тілу кредиту; 6068,16 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28.10.2025 дану цивільну справу було передано до Широківського районного суду Дніпропетровської області за територіальною підсудністю.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач до суду повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про причини своєї неявки не повідомив. 
Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 30 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс кредит" та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 00-9802092. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума ліміту кредитної лінії складає: 4800 грн. Тип Кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення Кредиту - на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії - 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути Суму Кредиту Кредитодавцю в останній день Строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 25 травня 2025 року. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка складає 1,47% від суми Кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії. Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми Кредиту, що складає 480 грн, яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених Договором. Денна процентна ставка за Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки та Комісії (у разі її наявності) дорівнює 1.5 %. У разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за Договором, Сума кредиту за яким не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, Кредитодавець має право нарахувати, а Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу у розмірі встановленому у договорі. Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний споживачем одноразовим ідентифікатором 69871.
Згідно інформаційної довідки за вих. № 1401/12 від 23.12.2024 ТОВ "Платежі онлайн", на сайті торговця через платіжний сервіс "Platon" 30.05.2024 було проведено успішну транзакцію № 41705-28506-40044 та перераховано грошові кошти в сумі 4800 грн на рахунок НОМЕР_1 . Відповідно до додатку ТОВ "Макс кредит" до інформаційної довідки за вих. № 1401/12 від 23.12.2024, ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9802092, 30.05.2024 отримав кошти в сумі 4800 грн на рахунок № НОМЕР_1 , за номером транзакції 41705-28506-40044.
Відповідно до детального розрахунку заборгованості станом на 17.12.2024 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9802092 перед ТОВ "Макс кредит" становить 11348,16 грн, з яких 4800 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 6068,18 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами, 480 грн - сума заборгованості за комісією, 2400 грн - штрафні санкції згідно умов договору. 
На підставі договору факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9802092.
02 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" та Товариством з обмеженою відповідальністю"Фінансова компанія "ЕЙС" укладено договір факторингу № 02/06/25-Е відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЕЙС" перейшло право грошової вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9802092. 
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 02/06/25-Е від 02.06.2025, ТОВ "ФК "ЕЙС" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9802092 в сумі 11348,16 грн, з яких 5280 грн - прострочене тіло кредиту, 6068,18 грн - прострочені відсотки. 
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 00-9802092 від 30.05.2024, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "ФК "ЕЙС" станом на 01.10.2025 (включно) складає 11348,16 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5280 грн, прострочена заборгованість за процентами становить 6068,16 грн.
Як вбачається з відповіді АТ КБ "ПриватБанк" за вих. № 20.1.0.0/7-251230/35772-БТ від 30.12.2025, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 . Номер телефону НОМЕР_3 був/є фінансовим та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 . Також відповідно до виписки по рахунку за період 30.05.2024-04.06.2024, 30 травня 2024 року на карту № НОМЕР_1 були зараховані кошти в сумі 4800 грн (а.с.82-83).
Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 12 ст. 11 Закону України "Про електронні довірчі послуги", встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ "Макс кредит" та ОСОБА_1 підписано одноразовим ідентифікатором. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит у визначений договором строк. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ "Макс кредит" виконало належним чином, надававши відповідачу кредитні кошти в розмірі 4800 грн. Однак, відповідач не виконав умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 4800 грн. Однак, позивачем заявлено розмір тіла кредиту - 5280 грн, який не підтверджений належними да достовірними доказами, а відтак в частині тіла кредиту у розмірі 5280-4800=480 грн слід відмовити.
Вирішуючи питання про розмір заборгованості за відсотками суд враховує, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України "Про споживче кредитування".
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Частиною 5 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Так, п. 1.3 договору № 00-9802092 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.05.2024 передбачено, що строк кредиту становить 360 днів. Згідно з п.1.5.1 договору, стандартна процента ставка становить 1,47 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. 
Договір укладено 30.05.2024, тобто після внесення змін до Закону України "Про споживче кредитування", а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,47 % є нікчемною в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Разом з тим, із кредитного договору та доданого позивачем детального розрахунку боргу встановлено, що обраховано відсотки на основний борг у розмірі 1,47 % за один день користування кредитом, який застосовується протягом усього строку кредитування, при цьому нарахування відсотків здійснювалось за період з 30.05.2024 по 23.08.2024 (тобто 86 календарних днів), тіло кредиту становить 4800 грн, а 1 % рівний 48 грн.
При цьому, суд встановив, що позивач просить 6068,16 грн - відсотків за користування кредитом, однак при денній ставці в 1%, такі відсотки рівні 4128 грн (1%*86 днів*4800/100), а відтак в цій частині позов підлягає частковому задоволенню.
Отже, загальна сума заборгованості за договором № 00-9802092 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.05.2024, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 4800 (тіло кредиту) + 4128 (1% - денна процентна ставка за розрахований період з 30.05.2024 - дата укладення кредитного договору та перерахування відповідачу кредиту по 23.08.2024 - день, зазначений у розрахунку, доданому позивачем до позову) = 8928 грн.
Вирішуючи питання судових витрат, суд керується наступним.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що понесені ТОВ "Фінансова Компанія "ЕЙС" витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн, підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025; додатковою угодою № 25770999535 від 11.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025; актом прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 на суму 7000 грн, до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 11348,16 грн. Судом стягнуто 8928 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 73,12 % (8298/11348,16*100). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1771,26 грн (2422,40*73,12/100).
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 526, 610, 611, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд
вирішив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Алматинська, 8, офіс 310а, код ЄДРПОУ 42986956) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 )про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" заборгованість за кредитним договором № 00-9802092 від 30 травня 2024 року у розмірі 8928 (вісім тисяч дев`ятсот двадцять вісім) гривень.
В іншій частині - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн тасплачений судовий збір у розмірі 1771,26 гривень, а разом 8771 (вісім тисяч сімсот сімдесят одна) гривня 26 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного судового рішення - 28.01.2026.

Суддя М.В. Панчук