ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 736/2032/25 Суддя першої інстанції: Кутовий Ю.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Файдюка В.В.,
суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :
У серпні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Корюківського районного суду Чернігівської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про:
- скасування постанови №45 тимчасово виконуючого обов`язки начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 17.12.2024, винесену у місті Корюківка, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн;
- закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 16.10.2025 у задоволенні позову відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи документами підтверджується направлення на адресу позивача повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відтак, оскільки ОСОБА_1 не прибув на відповідний виклик, про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення був повідомлений належним чином, то спірна постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не враховано, що, по-перше, позивачем своєчасно було уточнено військово-облікові дані у застосунку «Резерв+», по-друге, з 22.04.2025 позивач перебуває на військовій службі, а копію протоколу від 16.12.2024 №44 ОСОБА_1 отримав разом із спірною постановою лише 13.04.2025 під час мобілізації, підписавши їх під примусом, по-третє, ні у протоколі ні у постанові не зазначено про те, ким і коли виписана повістка, а матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивача про надходження на його адресу повістки, по-четверте, позивача несвоєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, по-п`яте, всі необхідні дані про позивача відповідач міг отримати з державних реєстрів, по-шосте, спірна постанова суперечить положенням ч. 10 ст. 247 КУпАП, адже позивач з 22.04.2025 проходить військову службу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Свою позицію обґрунтовує тим, що у розумінні чинного законодавства позивач був належним чином оповіщений про виклик до ТЦК та СП, однак не прибув до нього та не повідомив про причини неприбуття. При цьому, як зазначає відповідач, своєчасне уточнення військово-облікових даних не звільняє громадянина від обов`язку з`явитися до ТЦК та СП за повісткою. Підкреслює, що протокол про адміністративне правопорушення було складено у присутності позивача, в якому зазначено дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження з 27.01.2026.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 17.12.2024 прийнято постанову №45 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.
Підставою прийняття спірної постанови визначено те, що ОСОБА_1 під час проведення загальної мобілізації (згідно з Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022 (із змінами), затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105-ІХ), не прибув за повісткою №432189 для звірки даних до ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5) на 18.10.2024, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період (воєнний стан) (згідно з Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022 (із змінами), затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105-ІХ, та абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Вважаючи постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
Згідно із ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1).
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3).
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, згідно з Указом Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
За змістом ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. 
З аналізу вищезазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки). Невиконання такого обов`язку в особливий період тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
У свою чергу, передумовою для виникнення в особи обов`язку з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є отримання ним повістки про виклик.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Цей порядок визначає, зокрема, порядок оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил України, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України чи відповідного підрозділу розвідувальних органів України; процедури оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560).
Відповідно до п. п. 30-2 - 30-3 указаного Порядку повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть:
централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення;
друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.
У разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.
В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.
Пунктом 34 Порядку №560 передбачено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.
За правилами пп. 2 п. 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, законодавець наділив повноваженнями, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки надсилати повітки на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних. Така повістка може бути надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних. Належним врученням такої повістки, направленої на адресу місця проживання, зазначену під час уточнення облікових даних, вважається день, визначений у пп. 2 п. 41 Порядку №560.
Матеріали справи свідчать, що повістку про виклик №432189 від 07.10.2024 на направлено ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами поштового зв`язку 07.10.2024 ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , що відповідає адресі реєстрації місця проживання позивача. Проте, поштове відправлення №0600294206245 повернуто відправникові 19.10.2024 у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Викладене свідчить про те, що у розумінні пп. 2 п. 41 Порядку №560 позивач був належним чином оповіщений про отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Водночас, днем отримання повістки за приписами згаданого вище Порядку №560 є 19.10.2024. Указане, на переконання колегії суддів, робить неспроможним висновок ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що ОСОБА_1 18.10.2024 не прибув за повісткою №432189, оскільки станом на цю дату у розумінні положень чинного законодавства позивач не вважався таким, що був оповіщений про отримання повістки.
За вказаних вище обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність у діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, позаяк матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 був до 18.10.2024 оповіщений про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 , адже за правилами Порядку №560 та з огляду на фактичні обставини справи днем такого оповіщення позивача є 19.10.2024.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Разом з тим, всупереч наведених норм, спірна постанова не містить відомостей про дотримання відповідачем указаних законодавчих приписів, позаяк не враховує нормативно визначений день оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є наступним за днем, коли військовозобов`язаний мав з`явитися до центру комплектування та соціальної підтримки.
Викладене, на переконання колегії суддів, свідчить, що спірна постанова прийнята передчасно, необґрунтовано та за відсутніх на те правових підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, враховуючи, що належними та допустимими доказами не підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
У свою чергу колегією суддів відхиляються посилання апелянта на те, що позивачем своєчасно було уточнено військово-облікові дані у застосунку «Резерв+», оскільки виконання цих нормативних вимог не звільняє військовозобов`язаного від обов`язку прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за повісткою, передбаченого ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», безвідносно до можливості отримання відповідачем необхідних даних з реєстрів.
Також суд апеляційної інстанції оцінює критично твердження позивача про те, що копію протоколу від 16.12.2024 №44 ОСОБА_1 отримав разом із спірною постановою лише 13.04.2025 під час мобілізації, підписавши їх під примусом, оскільки належних і допустимих доказів застосування впливу до нього, зокрема, звернення за цим фактом до правоохоронних органів, апелянтом не надано.
Крім іншого, колегія суддів вважає безпідставним доводи апелянта в частині того, що ні у протоколі ні у постанові не зазначено про те, ким і коли виписана повістка, оскільки відповідної вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення приписи ст. 256 КУпАП не містять.
З приводу аргументів апеляційної скарги про несвоєчасне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає таке.
Частиною першою статті 277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Згідно із ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Так, із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 16.12.2025 №45 вбачається, що його було складено у присутності позивача, який його підписав без будь-яких зауважень, та з якого слідує, що позивач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, призначене на 17.12.2025 об 11:00.
Отже, що відповідачем не було позбавлено позивача можливості прийняти участь у розгляді справи та/або спрямувати клопотання, заяву щодо відкладення розгляду в разі такої необхідності.
Щодо твердження апелянта про те, що спірна постанова суперечить положенням ч. 10 ст. 247 КУпАП, адже позивач з 22.04.2025 проходить військову службу, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 10 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, а саме: проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції підкреслює, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача було завершеним прийняттям 17.12.2024 спірної у цій справі постанови №45. Відтак подальший призов і мобілізація позивача на військову службу 22.04.2025 не впливає на правомірність згаданого спірного індивідуального акта.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати.
Крім іншого, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_3 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, в сумі 605,60 грн, сплачених за подання позовної заяви, та 908,40 грн, сплачених за подання апеляційної скарги. Інша частина судового збору у розмірі 605,60 грн за подання позовної заяви та 908,40 грн за подання апеляційної скарги може бути повернута за правилами ст. 7 Закону України «Про судовий збір» відповідним судом як надміру сплачена, оскільки ставка судового збору у цій категорії справ складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».
Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 грудня 2024 року №45 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.
Справу про адміністративне правопорушення за фактом притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: В.В. Файдюк 

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повне судове рішення виготовлено 27 січня 2026 року.