Справа № 759/24025/24 Суддя в І-й інстанції Бандура І.С.
Провадження № 33/824/1809/2025 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд
у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2025 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2025 року на 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 26 жовтня 2024 року о 23 годині 50 хвилин, в м. Києві по вул. Львівській, 28, керував транспортним засобом "Toyota", номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , указано на незаконність постанови судді. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що постанова постановлена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно. Вважав, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було грубо порушено як вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, так і вимоги ст. 266 КУпАП. Такі порушення, на переконання апелянта, проявились у відсутності свідків під час складання протоколу. Окрім того, огляд на стан сп`яніння не було проведено, оскільки працівниками поліції не було перевірено реакцію зіниць на світло за допомогою ліхтарика. Єдиною підставою для складання протоколу у працівників поліції став дефект мови ОСОБА_1 який є заїкою. Тому, огляд особи на стан алкогольного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вищенаведених вимог, які регламентують цю процедуру. Також на долученому до матеріалів справи відеозаписі вбачається схиляння працівників поліції до відмови від проходження медичного огляду та надання йому неправильної інформації щодо справи. Окрім цього, вказав на те, що в порушення вимог ст.265? КУпАП та ст. 265? КУпАП працівники поліції не вилучили у нього посвідчення водія, та не здійснили тимчасове затримання транспортного засобу. На переконання апелянта, наявні у матеріалах докази не можуть бути визнанні належними доказами на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки свідчить про формальність зазначених у них обставин. Отже матеріали справи не містять доказів, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Просив постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Будучи повідомленим про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 до суду не прибув, поважних причин неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи не подав у зв`язку із чим суд визнав за необхідне розглянути справу у його відсутність.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Висновки місцевого суду про доведеність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 159010 від 26.10.2024 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 тобто фактичних даних встановлених у ході з`ясування обставин правопорушення, які не оспорюються учасниками судового розгляду;
відеозаписом, що зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, яким підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та із якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився на пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою технічного засобі та у медичному закладі;
іншими доказами.
Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку, місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, наявність підстав для накладення стягнення, та із дотримання вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП наклав на нього стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.
Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність та необґрунтованість ухваленого судом рішення.
Суд вважає, що оскаржувана постанова винесена із дотриманням вимог чинного законодавства, обставини справи з`ясовані повно, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.
Щодо відсутності свідків як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і у ході фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то указані процесуальні дії фіксувались за допомогою технічного засобу відеозапису, зокрема за допомогою нагрудної камери поліцейського, а тому, відповідно ч.2 ст.266 КУпАП участь свідків при вчиненні цих процесуальних дій не передбачається. 
Суд звертає увагу на те, що підставою для висунення вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння стала наявність запаху алкоголю із салону автомобіля, яким керував ОСОБА_1 під час його перебування у салоні, що є однією із ознак алкогольного сп`яніння відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція 1452/735). При цьому суд враховує те, що для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння необхідно наявність як мінімуму однієї такої ознаки, наявність декількох ознак чи усіх ознак для висунення такою вимоги не вимагається. У зв`язку із цим, не проведення поліцейськими перевірки реакції зіниць ОСОБА_1 на світло не впливає на вирішення питання про правомірність дій поліцейських які проявились у вимозі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Посилання апелянта на те, що єдиною підставою для складання протоколу у працівників поліції став дефект мови ОСОБА_1 не ґрунтується на матеріалах справи. Будь-якого схиляння працівниками поліції ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та надання йому неправдивої апеляційним судом не встановлено. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що у ході спілкування ОСОБА_1 із поліцейськими останні роз`яснили йому підстави і порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також наслідки відмови від проходження такого огляду. Вчинення поліцейськими таких дій судом не розцінюється як спонукання ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Щодо не вилучення посвідчення водія, то це посвідчення не могло бути вилучене, оскільки воно було пред`явлене ОСОБА_1 у додатку «Дія», що виключає можливість його вилучення. Не здійснення тимчасового затримання транспортного засобу не є порушенням, яке указує на неправомірність дій поліцейських та не спростовує висновків місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Суд вважає, що у справі зібрана достатня кількість доказів, якими доводиться винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Наведене указує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
ОСОБА_1 ході розгляду справи подане письмове клопотання про закриття провадження у справі із підстав, передбачених п.7 ст. 247 КУпАП. Відповідно до прохальної частини клопотання ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі у зв`язку зі спливом строку на притягнення до адміністративної відповідальності. 
Вивчивши доводи клопотання суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення. Пунктом 7 ст. 247 КУпАП передбачена необхідність закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративних стягнень, передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення. Відповідно до матеріалів справи адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було вчинене 26 жовтня 2024 року, а адміністративне стягнення накладене 10 січня 2025 року, тобто адміністративне стягнення накладене протягом строку, передбаченого ст. 38 КУпАП. Суд зважає на те, що положеннями КУпАП не передбачено те, що час накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення визначається часом набрання законної сили постановою місцевого суду про накладення стягнення, що указує на необґрунтованість поданого клопотання та відсутності підстав для його задоволення.
Постанова Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовляє.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в :
У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.
Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.