П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 522/20903/25-Е	

Перша інстанція: суддя Павлик І.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

17 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕНА № 5670843 від 07 вересня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП АП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Також позивач просив стягнути на йог користь моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2025 позов задоволено частково. Скасовано оскаржувану постанову та закрито про провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В іншій частині позову відмовлено.
22.10.2025 року представником позивача подана до Приморського районного суду м. Одеси заява про ухвалення додаткового рішення, у якій він просить вирішити питання розподілу судових витрат та стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн.
29.10.2025 від представника відповідача надійшли заперечення на ухвалення додаткового рішення. Департаменту патрульної поліції просить повністю відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки вимога про компенсацію судових витрат на правничу допомогу є необґрунтованою та не містить детального опису виконаних адвокатом робіт.
Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та відмовити позивачу у стягнені витрат на правову допомогу. Зокрема апелянт наголошує на відсутності належних доказів оплати позивачем послуг адвоката. Також апелянт вказує на віднесення даної категорії спорів до справ незначної складності та неспівмірності суми штрафу (510 грн) до суми компенсації витрат на правову допомогу (4000 грн).
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції. Також позивач клопоче про розгляд справи у суду апеляційної інстанції у порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно приписів ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною першої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Надаючи оцінку праву позивача на компенсацію витрат на правову допомогу, колегія суддів виходить з наступного. 
Статтею 16 КАС України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування таких витрат за умови їх підтвердження належними доказами.
Статтею 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу вищевикладеного, видно, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 922/902/19.
На підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу позивач надав до суду першої інстанції копію договору про надання правничої допомоги № 17/24 від 08.04.2024 року, укладеного між адвокатом Кострич М.П. та клієнтом ОСОБА_1 та копію додаткової угоди № 1 від 16.09.2025 року до договору про надання правничої допомоги № 17/24 від 08.04.2024, згідно якої адвокат зобов`язався здійснити всі необхідні процесуальні дії для захисту інтересів клієнта під час розгляду справи в Приморському районному суді м. Одеси до повного закінчення розгляду справи у суді першої інстанції, у тому числі, але не виключно, підготовка позовної заяви, різного роду процесуальні документи, заяви клопотання, участь у судових засіданнях (за необхідності), та всі інші дії, які на думку адвоката є необхідними для належного захисту прав клієнта у суді. Вартість правової допомоги за даною додатковою угодою встановляється у фіксованому розмірі 12 тисяч гривень та сплачуються клієнтом на користь адвоката протягом 30 днів з моменту закінчення розгляду справи судом першої інстанції.
Факт отримання позивачем правової допомоги не ставиться під сум відповідачем та підтверджується на явними у матеріалах справи доказами. В той же час, відповідач вказує на завищенні гонорару з огляду на типовість даного спору та суми оскаржуваного штрафу. 
Надаючи оцінку критерію співмірності присудженої судом суми до складності даної справи колегія суддів враховує наступне.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи «Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)» (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.
Таким чином, на суд покладаються вимоги не тільки формально дослідити умови виконання договору про надання правової допомоги, а й встановити співмірність визначеної суми з урахуванням індивідуальних обставин кожної справи.
З огляду на вказане, суд першої інстанції мав підстави для надання оцінки співмірності заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, що корелюється з прецедентною практикою ЄСПЛ.
В аспекті наведеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що дана справа є типовою, відноситься до справ незначної складності, тому не потребує значних зусиль та обсягу залученого часу з боку адвоката, тому співмірною є сума 4 000 грн.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив додаткове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Підстав для скасування чи зміни додаткового рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст.286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції– залишити без задоволення.
Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко