РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року 	справа № 580/10871/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №0106620707 від 25.06.2025 року, в частині донарахування фінансових санкцій в розмірі 211111,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкове повідомлення-рішення №0106620707 від 25.06.2025 року, в частині донарахування фінансових санкцій в розмірі 211111,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню, адже в наказі на проведення перевірки Позивача відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють. Крім цього не вказано на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, а також не зазначено сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом. Щодо встановленого нібито порушення вимог ПК України також вказано, що відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані, не свідчить про неналежне ведення обліку товарних запасів на складі магазину і за місцем їх реалізації та застосування фінансових санкцій.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Каліновської А.В. від 29.09.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Розпорядженням керівника апарату Черкаського окружного адміністративного суду №178 від 20.11.2025, у зв`язку із перебуванням судді Каліновської А.В. у відпустці без збереження заробітної плати як матері дитини, яка потребує домашнього догляду, що може перешкоджати розгляду справи у строки, встановлені КАС України, адміністративну справу № 580/10871/25 передано для визначення іншого складу суду автоматизованою системою документообігу суду.
За результатами проведення повторного автоматичного розподілу 20.11.2025 справа призначена судді Орленко В.І., яка прийняла її до провадження та призначила її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що спірне ППР є правомірним та не підлягає скасуванню, оскільки позовна заява не містить належних і допустимих доказів, які б підтверджували та свідчили про вплив такої обставини, як відсутність у наказі про проведення фактичної перевірки відомостей про порушення Позивачем вимог законодавства, на законність і обґрунтованість оспорюваного податкового повідомлення-рішення, відповідні доводи не можуть бути підставою для визнання зазначеного податкового повідомлення-рішення протиправним. Крім цього зазначив, що перевіркою Позивача було встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів, в зв`язку з чим і винесено оскаржуване ППР про застосування штрафні (фінансові) санкції у розмірі 211 111,0 грн (211 111,0 грн х 100%) за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку та не надання контролюючим органам на початок проведення перевірки документів (у паперовій або електронній формі), що підтверджують походження товарних запасів.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування та здійснює діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.
ГУ ДПС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт перевірки від 27.05.2025 №12036/09/O/PPO/ НОМЕР_1 .
Перевіркою встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.
06 червня 2025 року, не погоджуючись із висновками контролюючого органу, зазначених в Акті перевірки, ФОП ОСОБА_2 було подано заперечення на Акт перевірки, яке в подальшому залишено без задоволення. 
За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС у Черкаській області прийнято ППР від 25.06.2025 №0106620707, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 211 111,0 грн (211 111,0 грн х 100%) за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку та не надання контролюючим органам на початок проведення перевірки документів (у паперовій або електронній формі), що підтверджують походження товарних запасів.
07 липня 2025 року, не погоджуючись із вказаним вище податковим повідомленням-рішенням, ФОП ОСОБА_1 було подан скаргу на дане податкове повідомлення-рішення до ДПС України.
03 вересня 2025 року, ДПС України було прийнято Рішення про результати розгляду скарги №25593/6/99-00-06-03-02-06, відповідно до якого ППР ГУ ДПС У Черкаській області від 25.06.2025 року №0106620707 залишено без змін, а скаргу - без задоволення, що і спонукало Позивача звернутись з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (надалі - ПК України). 
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно пп. 75.1.3. п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Особливості проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 ПК України. 
Відповідно до п. 80.1. ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності підстав, зазначених в Кодексі. 
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 ПК України.
Згідно п. 81.1. ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: 
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; 
- копії наказу про проведення перевірки; 
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Абзацом 5 п. 81.1 ст. 81 ПК України встановлено, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки (абз.8 п.81.1 ст.81 ПК України).
З урахуванням вказаного суд дійшов висновку, що підставою для скасування податкових повідомлень-рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки (в даному випадку фактичної), а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вказати на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обгрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. 
У цьому контексті суд зазначає, що позовна заява не містить доказів того, що така обставина, як відсутність у наказі про проведення фактичної перевірки відомостей про порушення Позивачем вимог законодавства, вплинула на законність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Відтак наведені обставини не можуть слугувати підставою для визнання зазначеного податкового повідомлення-рішення протиправним.
Верховний Суд у постанові від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23 зазначив, що якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, який містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.
Вищевказане спростовує доводи позивача в цій частині, як такі, що є безпідставними та необґрунтованими.
В частині заявлених Позивачем доводів щодо протиправності самого оскаржуваного рішення, в зв`язку з відсутністю встановленого порушення, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг», із змінами та доповненнями (далі - Закон №265), суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. 
Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів, які на момент перевірки знаходяться у місті продажу (господарському об`єкті). 
Водночас, відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 296.1 статті 296 Кодексу фізичні особи - підприємці на загальній системі та фізичні особи підприємці - платники єдиного податку, які є платниками податку на додану вартість, зобов`язані вести облік доходів і витрат за типовими формами та в порядку, що встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді. 
Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за №1411/37033 (далі - Порядок №496), визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на ФОП, у тому числі платників єдиного податку, які відповідно до Закону №265 зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ???.
Облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до форми ведення обліку товарних запасів (далі - Форма обліку) інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку (пункт 1 розділу II Порядку № 496). 
Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації. 
Разом з тим, підпунктом 5 пункту з розділу II Порядку №496 передбачено, що у графі 8 Форми обліку зазначається загальна вартість товару відповідно до первинного документа про вибуття товарів (крім даних щодо продажу через РРО/програмний PPO). 
Вибуттям товарів для цілей Порядку №496 вважається, зокрема, продаж товарів з розрахунком в безготівковій формі, який здійснено у встановлених законодавством випадках без застосування РРО/програмного РРО. 
З урахуванням вказаного суд дійшов висновку, що ФОП, у тому числі платники єдиного податку другої - четвертої груп, які здійснюють продаж товарів, визначених абзацом другим пункту 12 статті 3 Закону №265, зобов`язані вести облік всіх товарних запасів за Формою обліку з відображенням інформації про їх надходження та вибуття, незалежно від способу розрахунку за такі товари (готівковій та/або в безготівковій формі через установи банку). 
Так, матеріалами справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування та використовує у своїй діяльності програмний реєстратор розрахункових операцій (далі - ПРРО), фіскальний номер 4000927449, здійснює діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту. 
Проведеною перевіркою встановлено порушення Позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів. 
Судом встановлено, що до перевірки Позивачем було надано форму обліку товарних запасів та документи (накладні) щодо походження товарів.
В ході перевірки було встановлено, що накладні №260824/5 від 26.08.2024 на суму 77 507 грн, №220824/4 від 22.08.2024 на суму 18 481 грн, №220824/5 від 22.08.2024 на суму 35 843 грн, №190824/4 від 19.08.2024 на суму 20 202 грн, №171024/4 від 17.10.2024 на суму 33 594 грн, №260824/4 від 26.08.2024 на суму23 876 грн, №150824/3 від 15.08.2024 на суму 1608 грн про отримання товару не відображено у формі обліку товарних запасів. В наданих до перевірки накладних на (внутрішнє переміщення) товарів не зазначена адреса складу з якого переміщувались товари. Також, у відповідних накладних зазначено, що товар переміщений на склад, розташований за адресою: м. Рогатин, Івано-Франківська область, без зазначення повної адреси господарської одиниці.
З урахуванням вказаного, можна дійти висновку, що ГУ ДПС у Черкаській області було правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції у розмірі 211 111,0 грн (211 111,0 грн х 100%) за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку та не надання контролюючим органам на початок проведення перевірки документів (у паперовій або електронній формі), що підтверджують походження товарних запасів.
Твердження Позивача щодо неправомірності оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та не були підтвердженими належними та допустимими доказами. 
У позовній заяві Позивач зазначає, що інспектори управління ДПС в Івано-Франківській області, виявивши накладні на переміщення товарів, дійшли висновку про відсутність обліку товарних запасів. Водночас Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували зазначені висновки контролюючого органу. Посилання Позивача на те, що інспекторами «невірно трактовано» відповідні обставини, має оціночний характер і не містить правового обґрунтування, оскільки таке формулювання не є юридичним поняттям та не підтверджується нормами чинного законодавства. 
Також критично оцінює суд твердження Позивача, що факт відсутності первинних документів у місці реалізації товарів (як зазначено в позові, первинні документи від постачальників зберігаються за місцем ведення бухгалтерського обліку, а не за місцем реалізації товарів) не доводить склад порушення ФОП ОСОБА_1 п. 12 ст.3 Закону №265/5, оскільки не свідчить про те, що платником податків не ведеться облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, адже положеннями чинного законодавства визначно обов`язок суб`єкта господарювання надати контролюючим органам документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться на місці продажу. 
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.
Відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати не розподіляються.
Рішення складене, з урахуванням періоду відпустки головуючого судді з 20.01.2026 по 03.02.2026.
Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 255, 295-297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Судові витрати не розподіляються.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 “Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи”.
Копію рішення направити сторонам справи.

Ршення суду складене та підписане 03.02.2026.

Суддя 	Валентина ОРЛЕНКО