ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

09 лютого 2026 року	Справа №160/34932/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

08.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 08.12.2025 року через систему “Електронний суд” позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якій позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно та грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017, 2018 роки, у відповідності до вимог законодавства з визначенням (застосуванням) місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно та грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017, 2018 роки, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січня 2008 року, з урахуванням виплачених сум на рахунок № НОМЕР_4 , IBAN: НОМЕР_5 в АТ КБ “ПриватБанк”;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року включно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), грошового забезпечення та сум грошових допомог на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік – виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідно у 2020 році (2102 грн.), 2021 році (2270 грн.), 2022 році (2481 грн.), 2023 році (2684 грн.) на відповідні тарифні коефіцієнти за посадою “старший офіцер юридичної служби” – 2,96, за військовим званням “підполковник” – 0,8, з урахуванням розмірів премій за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання службових обов`язків у цей період, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за кваліфікацію у розмірі 3 % посадового окладу, встановлених ОСОБА_1 у цей період, а також надбавки за виконання робіт в умовах режимних обмежень у розмірі 10 % посадового окладу, встановлених у цей період відповідними наказами начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року включно нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), з урахуванням раніше виплачених сум грошове забезпечення та сум грошових допомог на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік – виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідно у 2020 році (2102 грн.), 2021 році (2270 грн.), 2022 році (2481 грн.), 2023 році (2684 грн.) на відповідні тарифні коефіцієнти за посадою “старший офіцер юридичної служби” – 2,96, за військовим званням “підполковник” – 0,8, з урахуванням розмірів премій за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання службових обов`язків у цей період, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за кваліфікацію у розмірі 3 % посадового окладу, встановлених у цей період, а також надбавки за виконання робіт в умовах режимних обмежень у розмірі 10 % посадового окладу, встановлених у цей період відповідними наказами начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати за період з 18.06.2025 року по 11.08.2025 року включно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), щомісячне грошове забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, грошову компенсацію за невикористані 30 днів щорічної відпустки за 2023 рік, 45 днів щорічної відпустки за 2024 рік, 45 днів щорічної відпустки за 2025 рік, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки та вихідної допомоги при звільненні у розмірі 50 % від місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби при звільненні за станом здоров`я, оскільки їх розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідно у 2025 році (3028 грн.) на відповідні тарифні коефіцієнти за посадою “старший офіцер юридичної служби” – 2,96, за військовим званням “підполковник” – 0,8, з урахуванням розмірів премій за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання службових обов`язків у цей період, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за кваліфікацію у розмірі 3 % посадового окладу, встановлених у цей період, а також надбавки за виконання робіт в умовах режимних обмежень у розмірі 10 % посадового окладу, встановлених у цей період відповідними наказами начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) за період з 18.06.2025 року по 11.08.2025 року включно нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), з урахуванням раніше виплачених сум, грошове забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, грошову компенсацію за невикористані 30 днів щорічної відпустки за 2023 рік, 45 днів щорічної відпустки за 2024 рік, 45 днів щорічної відпустки за 2025 рік, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки та вихідної допомоги при звільненні у розмірі 50 % від місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби при звільненні за станом здоров`я, оскільки їх розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідно у 2025 році (3028 грн.) на відповідні тарифні коефіцієнти за посадою “старший офіцер юридичної служби” – 2,96, за військовим званням “підполковник” – 0,8, з урахуванням розмірів премій за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання службових обов`язків у цей період, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за кваліфікацію у розмірі 3 % посадового окладу, встановлених у цей період, а також надбавки за виконання робіт в умовах режимних обмежень у розмірі 10 % посадового окладу, встановлених у цей період відповідними наказами начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України.
В мотивування позовних вимог зазначено, що позивач, ОСОБА_1 , з 15.04.2016 року проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на посаді старшого офіцера юридичної служби. Наказом командувача Національної гвардії України від 01.08.2025 року № 272 о/с позивача, звільнено відповідно до підпункту “б” пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” з військової служби у відставку з правом носіння військової форми одягу за станом здоров`я на підставі наявності інвалідності. Відповідно до наказу начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України від 09.08.2025 року № 221 (по стройовій частині) контракт про проходження військової служби з позивачем припинено (розірвано), виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 на всіх видів забезпечення з 11.08.2025 року та направлено для взяття на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . При проведенні розрахунку при звільненні відповідачем не було проведено перерахунку, нарахування та виплату позивачу: за період з 15.04.2016 року по 28.02.2018 року індексації грошового забезпечення, а також перерахунок та виплату грошового забезпечення у відповідності до вимог законодавства з визначенням (застосуванням) місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року; грошових допомог на оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 15.04.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум; за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року, включно, щомісячного грошового забезпечення, оскільки його розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01.01.2020 – 2102 (дві тисячі сто дві) гривні, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01.01.2021 – 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 – 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01.01.2023 – 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні на відповідні тарифні коефіцієнти; за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року, включно, грошових допомог на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, оскільки їх розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01.01.2020 – 2102 (дві тисячі сто дві) гривні, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01.01.2021 – 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 – 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01.01.2023 – 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні на відповідні тарифні коефіцієнти; за період з 18.06.2025 року по 11.08.2025 року, включно, щомісячного грошового забезпечення, оскільки його розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” станом на 01.01.2025 – 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривня, за період з 18.06.2025 року по 11.08.2025 року, включно, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, грошову компенсацію за невикористані 30 днів щорічної відпустки за 2023 рік, 45 днів щорічної відпустки за 2024 рік, 45 днів щорічної відпустки за 2025 рік, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки оскільки їх розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідно у 2025 році (3028 грн.) на відповідні тарифні коефіцієнти; вихідної допомоги при звільненні у розмірі 50 % від місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби при звільненні за станом здоров`я, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідно у 2025 році (3028 грн.) на відповідні тарифні коефіцієнти за посадою “старший офіцер юридичної служби” – 2,96, за військовим званням “підполковник” – 0,8, з урахуванням розмірів премій за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання службових обов`язків у цей період, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за кваліфікацію у розмірі 3 % посадового окладу, встановлених позивачу у цей період, а також надбавки за виконання робіт в умовах режимних обмежень у розмірі 10 % посадового окладу, встановлених позивачу у цей період відповідними наказами начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України. Тож, 10.11.2025 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідача) із відповідною, обґрунтованою відповідно до вимог законодавства заявою про нарахування та виплаті відповідних сум індексацій грошового забезпечення та грошового забезпечення, відповідних компенсацій, грошових та матеріальних допомог, а також вихідної допомоги при звільненні. На звернення позивача, відповідач листом від 12.11.2025 року № 6/13-К-191 (отримане позивачем 20.11.2025 року) у проведенні перерахунку та проведенні виплат відмовив, у зв`язку з відсутністю законодавством підстав. Позивач вважає таку відмову незаконною, а бездіяльність Центрального територіального управління Національної гвардії України протиправною.
18.12.2025 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) дислоковане в АДРЕСА_3 та входить в структуру Національної гвардії України. Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року через військову агресією Російської Федерації проти України, а саме із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан, який діє і на даний час. Відповідно до абзацу статті 1 «Закону України»: особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стан в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, отже на даний час в Україні діє воєнний стан та особливий період. У військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у відповідності до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходять військову службу військовослужбовці, призвані під час мобілізації та військовослужбовці за контрактом. Відповідно до наказу начальника управління (по стройовій частині) від 09.08.2025 №221 із позивачем розірвано контракт та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. В матеріалах справи не містяться докази оскарження звільнення позивачем та/або наказу про виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 за у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «;Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» передбачено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. При цьому, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Відповідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 04 липня 2014 року №638 «Про затвердження інструкції та порядку виплати грошового забезпечення та одноразової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» в п 1.12 розділу І передбачено, що витрати на грошове забезпечення здійснюються в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців з дотриманням такого порядку: в першу чергу – щомісячне грошове забезпечення військовослужбовцям, винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції; в другу чергу – розрахунки зі звільненими; в третю чергу – грошова допомога на оздоровлення; в четверту чергу – інші одноразові додаткові види грошового забезпечення за наявністю коштів. Відповідно до листів Міністерства соціальної політики України від 09 червня 2016 року №252/10/136-16, від 04 липня 2017 року №220/5140, від 08 серпня 2017 року №78/0/66-17 проведення індексації грошових доходів, зокрема, грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів, передбачених на ці цілі. При цьому повідомлялось, що Порядок №1078 не передбачає механізм нарахування та виплати індексації за попередні періоди. Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078, індексація проводиться лише у разі перевищення індексу споживчих цін понад 103%. П. 5 Порядку № 1078 визначає, що при підвищенні окладів базовий місяць змінюється. Фактичні обставини зміни базового місяця січень 2016 року став новим базовим місяцем для індексації через підвищення посадових окладів військовослужбовців (Постанова КМУ № 1013 від 09.12.2015). З березня 2018 року не могло утворитися зобов`язання з індексації, оскільки її нарахування почалося заново з 2016 року. Мінсоцполітики (лист № 423/900 від 25.08.2022) підтвердило, що індексація мала розраховуватися з нового базового місяця (січень 2016 року). Спеціальна зміна Порядку №1078: Постановою КМУ №1013 від 09.12.2015 змінено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (Постанова №1078), зокрема пункт 5, який встановлює: базовим місяцем є місяць останнього підвищення тарифних ставок (посадових окладів) за відповідною посадою/категорією. Це означає, що кожне нормативне підвищення окладу за посадою або званням запускає новий «базовий місяць» і обнулює накопичений індексаційний приріст, якщо підвищення перекриває індексацію. Наслідок для військовослужбовців: Оскільки Постанова КМУ №704 з 01.03.2018 збільшила посадові оклади та оклади за військовими званнями для військовослужбовців, саме березень 2018 року відповідає критерію «місяця останнього підвищення тарифних ставок (окладів)» у розумінні пункту 5 Порядку №1078 (в редакції після 09.12.2015). Відтак застосування «січня 2008» як базового місяця до спору, що охоплює період після 01.03.2018, суперечить чинній індексаційній методології. Спеціальне правове регулювання військового грошового забезпечення. Автономність режиму оплати: Військове грошове забезпечення визначається окремими актами Кабінету Міністрів та відомчими нормативами, а не ЄТС. Постанова КМУ №704 встановлює нову систему окладів і надбавок саме для військовослужбовців, що відрізняє їх від працівників бюджетної сфери, на яких покладаються висновки про «останнє тарифне підвищення» у 2008 році. Тому перенесення висновків зі справи №400/1118/21 на військову сферу після 2018 року є неправомірним, бо ігнорує матеріально-правову специфіку. Відповідач як підрозділ військового формування Національної гвардії України не може самостійно (на власний розсуд) керуватись постановами апеляційного суду з аналогічних справ (чи схожих) як законодавчими документами – без ухвалення відповідних змін Законів України чи отримання внутрішніх наказів (розпоряджень) Міністерства внутрішніх справ чи Головного управління Національної гвардії України, оскільки в своїй діяльності відповідно до статті 4 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими. на даний час, не внесено жодних змін до п. 4 Постанови КМУ 704, з урахуванням Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду № 826/6453/18 від 29.01.2020 та Постанови Верховного Суду №826/6453/18 від 20.10.2022, що у свою чергу не дає відповідачу можливості застосовувати прожитковий мінімум встановлений на 01 січня календарного року для здійснення нарахування та виплати Позивачу, ігноруючи вимоги п. 4 постанови КМУ 704. Таким чином, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, за період з 01.02.2020 по 20.05.2023 є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а з 12.05.2023 року - виходячи з розміру 1762 гривні. Крім того, відновлення попередньої редакції п.4 Постанови №704 (відповідно скасування останньої редакції - постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. по справі № 826/6453/18), було б неправомірним з наступних причин: Згідно пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі- Закон №1774-VІІІ), який набрав чинності 01.01.2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Норми пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII були чинними як на дату прийняття не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення п.4 Постанови № 704, так і станом на 29.01.2020 року, неконституційними не визнавалися. Водночас, Постанова № 704 є підзаконним нормативно-правовим актом. Юридична сила закону, як джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України. Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини 1 статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. Пункт 4 постанови КМУ № 704 (до 24.02.2018 року) містив наступній зміст: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14». У примітці 1 до цього Додатку передбачено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до десяти гривень. Відтак, вказаний пункт Постанови № 704 в редакції до 24.02.2018 року, не підлягає застосуванню, оскільки його частина суперечить нормам розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII. Відповідно до п. 2 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.2005 року № 870, до змісту проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою, встановлюються такі вимоги: «свобода від суперечностей. Виявляється, зокрема, у тому, що обрані слова (словосполучення) належать до різних сфер мовлення. Неприпустима в актах суперечність смислового плану, коли наведені в тексті норми не узгоджуються одна з однією або взаємно виключаються, а також використання розмовної лексики, русизмів. Слід уникати вузькогалузевих професіоналізмів». Таким чином пункт 4 Постанови № 704 містить цілісну норму та визначає єдиний алгоритм обрахування грошового забезпечення, тому вибіркове застосування змісту цього пункту щодо визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом лише множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом на 1 січня відповідного календарного року суперечить законодавству. Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин п.4 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року». Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Це означає, що за загальним правилом норма права діє стосовно відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до певних юридичних фактів застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали. Таким чином, єдиний орган конституційної юрисдикції фактично передбачив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий нормативний акт скасовує положення нормативного акта, прийнятого раніше, якщо обидва ці акти регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення. Отже, враховуючи те, що Додатки 1 і 14 до Постанови №704 затверджені 30.08.2017, а пункт 4 цієї ж Постанови змінено 21.02.2018 Постановою №103, то пріоритетним в цьому випадку є положення саме пункту 4 Постанови №704. Отже, відповідач діяв правомірно. Задоволення прохань, викладених у позовній заяві представника позивача прийняте рішення суду може спричинити судові прецеденти, відповідно до яких в майбутньому буде здійснюватись зайва (неправомірна) витрата значної кількості бюджетних коштів для виплати їх колишнім військовослужбовцям Національної гвардії України та інших військових формувань, що вважаю недопустимим, більш того на даний час – під час дії воєнного стану та продовження військової агресії російської федерації. Відповідно до розділу XX Інструкції №200 «Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань»: 1. Особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за рішенням командира військової частини надається в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі військової частини, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, на яке військовослужбовець має право згідно із чинним законодавством України на день звернення. Розмір матеріальної допомоги визначається комісією на підставі інформації, наданої фінансовим відділенням (службою) військової частини про затверджений фонд грошового забезпечення та можливість проведення виплати. Склад комісії затверджується наказом командира військової частини. Матеріальна допомога надається на підставі рапорту в кожному конкретному випадку. Рішення комісії оформлюється протоколом, який затверджується командиром військової частини, і разом з рапортами військовослужбовців передається до фінансового підрозділу для виплати матеріальної допомоги. Матеріальна допомога військовослужбовцям надається за місцем штатної служби. Військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників (командирів), розмір матеріальної допомоги визначається з урахуванням розміру місячного грошового забезпечення, яке отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами, що ними обіймалися. Випускникам військових навчальних закладів із числа осіб, які до зарахування до військового навчального закладу не мали військових звань, і військовослужбовців строкової військової служби в році закінчення військових навчальних закладів матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається у військових частинах, до яких вони направлені для подальшого проходження служби, після вступу до виконання обов`язків за посадами, на які вони призначені. Військовослужбовцям, прийнятим на військову службу за контрактом, матеріальна допомога перший раз надається в календарному році, у якому вони приступили до виконання обов`язків за посадами, на які призначені. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям, накази про звільнення яких підписано минулого року, але не виключеним зі списків військової частини, у поточному році не надається. Військовослужбовцям, які прибули для подальшого проходження військової служби і зараховані до Національної гвардії України, матеріальна допомога в році їх прибуття виплачується тільки у разі підтвердження факту невиплати її за попереднім місцем служби. У разі переміщення військовослужбовців по службі до інших військових частин у грошовому атестаті зазначається, в якому розмірі та за який період військовослужбовцю виплачено матеріальну допомогу. Якщо матеріальна допомога не надавалася, в грошовому атестаті робиться запис «Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за рік не виплачувалася». У разі смерті військовослужбовця сума матеріальної допомоги (якщо матеріальна допомога не надавалась військовослужбовцю в рік його смерті) може виплачуватись сім`ї померлого, а у разі її відсутності - його батькам та утриманцям на підставі наказу командира військової частини. Матеріальна допомога за минулий рік у поточному році не виплачується. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до положень розділу XX Інструкції №200, надається один раз на рік у межах фонду грошового забезпечення за рішенням командира військової частини на підставі рапорту військовослужбовця та за результатами розгляду комісією відповідних документів. Відповідно до розділу XІX Інструкції №200 «Допомога для оздоровлення»: 1. Особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (у тому числі слухачам, ад`юнктам і курсантам вищих військових навчальних закладів Національної гвардії України із числа військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом), які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. 2. Допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за їх рапортом за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командирові (начальнику) - на підставі наказу командира (начальника) вищого рівня із зазначенням у ньому розміру допомоги. Допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям, які вибувають у щорічну основну відпустку повної тривалості або другу її частину (у тому числі у дозволених випадках за невикористану відпустку за минулий рік), якщо військовослужбовці раніше не скористалися правом на отримання цієї допомоги. 3. Військовослужбовцям, прийнятим на військову службу за контрактом, та військовослужбовцям, прийнятим безпосередньо після закінчення строкової військової служби на військову службу за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу, допомога для оздоровлення перший раз надається в календарному році, у якому вони стали до виконання обов`язків за посадами, на які призначені, тільки в тому разі, якщо військовослужбовець має право на щорічну основну відпустку незалежно від її тривалості. 4. Розмір допомоги для оздоровлення визначається з урахуванням посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, на які військовослужбовець має право за обійманою ним штатною посадою згідно із чинним законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги. 8. Військовослужбовцям, звільненим з військової служби в кінці календарного року з наданням при звільненні щорічної основної чи додаткової відпустки, яка закінчується в наступному календарному році, допомога для оздоровлення в новому році не надається. Відповідно до вимог розділу XIX Інструкції №200 «Допомога для оздоровлення», військовослужбовцям, які набули право на щорічну основну відпустку, допомога для оздоровлення надається один раз на рік у розмірі місячного грошового забезпечення за їх рапортом та на підставі наказу командира військової частини. Враховуючи положення пунктів 1, 2 та 8 розділу XIX Інструкції № 200, виплата допомоги для оздоровлення здійснюється лише один раз у межах календарного року та не може бути повторно нарахована або перерахована за той самий період. 
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 09.12.2025 року передана судді Пруднику С.В.
15.12.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
24.12.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні заяви представника Центрального територіального управління Національної гвардії України Драганчука Ярослава Ярославовича про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено повністю.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, позивач, ОСОБА_1 , з 15.04.2016 року проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на посаді старшого офіцера юридичної служби. Наказом командувача Національної гвардії України від 01.08.2025 року № 272 о/с позивача, звільнено відповідно до підпункту “б” пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” з військової служби у відставку з правом носіння військової форми одягу за станом здоров`я на підставі наявності інвалідності. 
Відповідно до наказу начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України від 09.08.2025 року № 221 (по стройовій частині) контракт про проходження військової служби з позивачем припинено (розірвано), виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 на всіх видів забезпечення з 11.08.2025 року та направлено для взяття на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
При проведенні розрахунку при звільненні відповідачем не було проведено перерахунку, нарахування та виплату позивачу: за період з 15.04.2016 року по 28.02.2018 року індексації грошового забезпечення, а також перерахунок та виплату грошового забезпечення у відповідності до вимог законодавства з визначенням (застосуванням) місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року; грошових допомог на оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 15.04.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум; за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року, включно, щомісячного грошового забезпечення, оскільки його розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01.01.2020 – 2102 (дві тисячі сто дві) гривні, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01.01.2021 – 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 – 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01.01.2023 – 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні на відповідні тарифні коефіцієнти; за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року, включно, грошових допомог на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, оскільки їх розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01.01.2020 – 2102 (дві тисячі сто дві) гривні, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01.01.2021 – 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 – 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01.01.2023 – 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні на відповідні тарифні коефіцієнти; за період з 18.06.2025 року по 11.08.2025 року, включно, щомісячного грошового забезпечення, оскільки його розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” станом на 01.01.2025 – 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривня, за період з 18.06.2025 року по 11.08.2025 року, включно, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, грошову компенсацію за невикористані 30 днів щорічної відпустки за 2023 рік, 45 днів щорічної відпустки за 2024 рік, 45 днів щорічної відпустки за 2025 рік, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки оскільки їх розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідно у 2025 році (3028 грн.) на відповідні тарифні коефіцієнти; вихідної допомоги при звільненні у розмірі 50 % від місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби при звільненні за станом здоров`я, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідно у 2025 році (3028 грн.) на відповідні тарифні коефіцієнти за посадою “старший офіцер юридичної служби” – 2,96, за військовим званням “підполковник” – 0,8, з урахуванням розмірів премій за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання службових обов`язків у цей період, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за кваліфікацію у розмірі 3 % посадового окладу, встановлених позивачу у цей період, а також надбавки за виконання робіт в умовах режимних обмежень у розмірі 10 % посадового окладу, встановлених позивачу у цей період відповідними наказами начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України. 
10.11.2025 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) із заявою про нарахування та виплаті відповідних сум індексацій грошового забезпечення та грошового забезпечення, відповідних компенсацій, грошових та матеріальних допомог, а також вихідної допомоги при звільненні. 
На звернення позивача, відповідач листом від 12.11.2025 року № 6/13-К-191 (отримане позивачем 20.11.2025 року) у проведенні перерахунку та проведенні виплат відмовив, у зв`язку з відсутністю законодавством підстав. 
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зміст зазначених норм свідчить про те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Що стосується перерахунку, нарахування та виплати позивачу за період з 16 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення, а також перерахунку та виплати грошового забезпечення, грошових допомог на оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням індексації грошового забезпечення, у відповідності до вимог законодавства з визначенням (застосуванням) місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі – Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі – Закон № 2011-ХІІ) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до пунктів 2 та 3 цієї ж статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі – Закон №1282).
Відповідно до статті 1 Закону № 1282, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, окрім іншого, оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Положеннями статті 4 Закону № 1282 передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Статтею 6 Закону № 1282 регламентовано, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року № 2017-III індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
У свою чергу, відповідно до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Згідно з абзацом 7 пункту 4 Порядку № 1078, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Тож, за вимогами вказаних нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці військовослужбовців. 
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні.
Окрім того, звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
Висновки аналогічного характеру містяться у постановах Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, а також від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм Верховний Суд дійшов висновку, що місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Механізм індексації має універсальний характер. Позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункт 44 постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі № 380/1513/20).
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право будь-якого військовослужбовця індексацію грошового забезпечення (постанови Верховного Суду від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19).
Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (постанова Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №206/4411/16-а).
Порядок № 1078 у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, містив поняття «базовий місяць».
Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.
09 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України видав постанову за № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі – Постанова № 1013).
Цією постановою були внесені зміни до Порядку № 1078.
Порівняльний аналіз положень пунктів 5, 10-1, 10-2 Порядку № 1078 свідчить про те, що внаслідок змін, унесених Постановою № 1013, з 01 грудня 2015 року діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
Внаслідок цих змін Порядок № 1078 у редакції, що застосовується з 01 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати.
Для проведення індексації з 01 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.
Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Таке визначення цього поняття висновується із системного тлумачення пункту 5 Порядку № 1078 у редакції, яка була запроваджена з 01 грудня 2015 року.
Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад).
Тобто з 01 грудня 2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.
У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття «місяць підвищення доходу» від терміну «базовий місяць», оскільки визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.
Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової.
З 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав військовослужбовець.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі - Постанова № 1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком № 1 до Постанови № 1294.
Підвищення тарифних ставок (окладів) після 01.01.2008, у тому числі в період перебування позивача на військовій службі в цей період, що є підставою для встановлення іншого місяця підвищення доходу (базового місяця) при проведенні індексації, не відбувалося.
Отже, місяцем підвищення доходу (базовим місяцем) при проведенні індексації
грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року є саме січень 2008 року, в якому Постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.
У такому порядку нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовців, яке відбулося у березні 2018 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018, та наказу МВС України від 15.03.2018 № 200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2018 року за № 405/31857.
Таким чином, з березня 2018 року при виплаті індексації грошового забезпечення місяцем підвищення доходу (базовим місяцем) є березень 2018 року. В решті періоду місяць підвищення доходу (базовий місяць) повинен залишатись незмінним, а саме січень 2008 року.
Таким чином індексація грошового забезпечення позивача за період з 16.04.2016 по 28.02.2018 підлягає обчисленню з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, тобто - січня 2008 року.
Отже, для розрахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовця за період з 16.01.2016 по 28.02.2018 з базовим місяцем січнем 2008 року, необхідно:
1) встановити коефіцієнти індексації для кожного місяця періоду, що налічується за формулою, яка включає ІСЦ базового місяця (січень 2008) та ІСЦ кожного місяця індексації:
Кі = ІСЦ наростаючий підсумок / ІСЦ базовий місяць, де:
ІСЦ наростаючий підсумок — індекс споживчих цін (ІСЦ) на момент розрахунку, що обчислюється наростаючим підсумком з січня 2008 року.
ІСЦ базовий місяць — ІСЦ січня 2008 року, який приймається за 1 або 100%.
2) визначити суму індексації, яка дорівнює добутку грошового забезпечення на коефіцієнт індексації.
Стосовно не правильного нарахування та виплати позивачу не в повному обсязі щомісячного грошового забезпечення, у тому числі грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки їх розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року у період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно на відповідні тарифні коефіцієнти, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог пунктів 1 – 3 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (пункт 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
За змістом частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова № 704), якою затверджено, зокрема тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби та Державної спеціальної служби транспорту згідно з додатком 2, схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 15, розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу згідно з додатком 16.
А також установлено, що: грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення; розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Крім того, Кабінетом Міністрів України надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: установлювати, зокрема надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років; здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення; надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Виплачувати: надбавку за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 16; надбавку за почесні звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які мають почесні звання «заслужений», «народний», в розмірі 5 відсотків посадового окладу; надбавку за виконання функцій державного експерта з питань таємниць та надбавку за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірах та порядку, визначених законодавством.
Видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів.
В силу пункту 10 Постанови № 704, ця постанова набирає чинності з 01 січня 2018 року.
Так, за первинною редакцією пункту 4 Постанови № 704, передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Але, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» з 01 березня 2018 року Урядом України було запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою, окладу за військовим званням та відповідно інших складових грошового забезпечення, а саме – розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року.
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 було визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704.
Вказаною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду були скасовані зміни, у тому числі до пункту 4 Постанови № 704, та відповідно, таким чином з 29.01.2020 (дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18) – діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін.
Отже, з 29 січня 2020 року відповідно до відновленої редакції пункту 4 постанови №704 та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1, пункту Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями мають розраховуватись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Законність та обґрунтованість зазначених тверджень також підтверджується й правовими висновками Верховного Суду, зроблені у постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21 (адміністративне провадження № К/9901/37717/21), зокрема в пункті 62, а саме:
«(1) з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
(3) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням».
Тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 (в редакції від 30.08.2017) в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік згідно Законів України Про Державний бюджет України на відповідний рік).
Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704» (далі – Постанова № 481), було скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, та унесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, відповідно до яких установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року № 794-VІІ постанови Кабінету Міністрів України набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування. Відповідно до офіційної публікації Постанови № 481 в газеті «Урядовий кур`єр» за № 101, ця постанова набрала чинності 20.05.2023.
При цьому, жодним із положень Постанови № 481 не надано зворотної дії в часі застосування її приписів.
Також у вказаній Постанові № 481 не розкрито зміст, яким чином врегульовувати спірні правовідносини щодо врахування сталої величини (1762 гривень) для розрахунку розмірів посадового окладу і окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб до 19 травня 2023 року включно.
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Зважаючи на відсутність приписів в Постанові № 481 про її застосування із іншої дати, ніж дата набрання її чинності, при формування висновків щодо застосування з 29 січня 2020 року до 19 травня 2023 року підстав для розрахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог статті 9 Закону № 2011-ХІІ шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти необхідно виходити з усталеної практики Верховного Суду (справа №120/8603/21-а (Постанова від 31.08.2022), справа № 120/648/22-а (Постанова від 16.11.2022), справа № 640/17686/21 (Постанова від 04.01.2023), справа № 440/1185/21 (Постанова від 10.01.2023).
Беручи до уваги той факт, що розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням безпосередньо впливає на розмір й інших складових грошового забезпечення військовослужбовця, під час перерахунку та подальшої виплати щомісячного грошового забезпечення, у тому числі грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, оскільки їх розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року на відповідні тарифні коефіцієнти у період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно необхідно враховувати й розміри раніше встановлених позивачу щомісячних премій за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання службових обов`язків, наступними наказами начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України: за січень 2020 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 04.02.2020 № 34); за лютий 2020 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.03.2020 № 69); за березень 2020 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 10.04.2020 № 118); за квітень 2020 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 04.05.2020 № 134); за травень 2020 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.06.2020 № 165); за червень 2020 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.07.2020 № 210); за липень 2020 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.08.2020 № 236); за серпень 2020 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 10.09.2020 №274); за вересень 2020 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 02.10.2020 № 304); за жовтень 2020 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.11.2020 № 344); за листопад 2020 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.12.2020 № 374); за грудень 2020 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 15.12.2020 № 406); за січень 2021 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.02.2021 № 27); за лютий 2021 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.03.2021 № 66); за березень 2021 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 05.04.2021 № 97); за квітень 2021 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 05.05.2021 № 138); за травень 2021 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.06.2021 № 178); за червень 2021 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 02.07.2021 № 219); за липень 2021 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.08.2021 №246); за серпень 2021 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.09.2021 № 283); за вересень 2021 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 04.10.2021 № 322); за жовтень 2021 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.11.2021 № 353); за листопад 2021 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.12.2021 № 400); за грудень 2021 року – 70 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 20.12.2021 № 456); за січень 2022 року – 105 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 07.02.2022 № 44); за лютий 2022 року – 180 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 04.03.2022 № 63); за березень 2022 року – 180 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.04.2022 № 86); за квітень 2022 року – 180 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 05.05.2022 № 115); за травень 2022 року – 180 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 07.06.2022 № 145); за червень 2022 року – 180 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 04.07.2022 № 171); за липень 2022 року – 180 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 01.08.2022 № 189); за серпень 2022 року – 180 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 05.09.2022 № 227); за вересень 2022 року – 180 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.10.2022 № 268); за жовтень 2022 року – 180 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 01.11.2022 № 323); за листопад 2022 року – 180 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 01.12.2022 № 358);за грудень 2022 року – 180 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 19.12.2022 № 394);за січень 2023 року – 180 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 02.02.2023 № 29); за лютий 2023 року – 495 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.03.2023 № 74); за березень 2023 року – 495 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 03.04.2023 № 109); за квітень 2023 року – 495 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 05.05.2023 № 153); за травень 2023 року – 495 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 05.06.2023 № 188).
А також інших надбавок, розмір яких напряму «залежить» від посадового окладу та окладу за військовим званням, і які потребують відповідного перерахунку, а саме: надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, встановленої наказами начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України (по стройовій частині) від 09.01.2019 № 6, від 06.04.2020 № 77, від 20.08.2021 № 171; надбавки за вислугу років в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням (вислуга років 25 і більше); надбавка за виконання робіт в умовах режимних обмежень у розмірі 10 % посадового окладу; надбавки за кваліфікацію у розмірі 3 % посадового окладу.
Відповідно до статті 59 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, за винятком випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Статтею 59 Закону України «Про правотворчу діяльність» від 24 серпня 2023 року №3354-IX передбачено, що зворотна дія нормативно-правового акта у часі – це реалізація нормативно-правового акта щодо суспільних відносин, що виникли до дня набрання ним чинності, правове регулювання яких змінюється таким нормативно-правовим актом.
Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, визначених Конституцією України.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої в Постанові від 16 березня 2023 року у справі № 9901/494/21 (провадження № 11-154заі22) індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті (рішенні) особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС).
За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.
Нормативно-правовий акт - це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.
Натомість індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.
Таким чином накази начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України про преміювання військовослужбовців Центрального територіального управління Національної гвардії України, як акти індивідуальної дії, правозастосовні акти, не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони застосовуються лише до правовідносин, які виникли після набрання ними чинності, а не до тих, що вже існували раніше і вони втрачають свою силу, коли його мета, передбачена у самому акті, досягнута, або коли закінчився термін його дії.
Тобто при здійсненні перерахунку та виплаті позивачу щомісячного грошового забезпечення, у тому числі грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки їх розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року у період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти, розміри щомісячних премій за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання службових обов`язків, перегляду чи змінам не піддаються, оскільки вони були встановлені відповідними наказами начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України, і дія яких закінчилась їх виконанням.
Проте відповідачем такий перерахунок грошового забезпечення проведено не було, та з 29.01.2020 по 19.05.2023 проводилась виплата грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, грошових допомог на оздоровлення, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань, що були визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.
Відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за вищезазначений період з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, а саме:
встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 – 2102 (дві тисячі сто дві) гривні,
встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 – 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень,
встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 – 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня,
встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 – 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.
Що стосується грошової допомоги на оздоровлення слід зазначити, що крім Постанови № 704, її виплата пунктом 1 статті 101, а також пунктом 3 статті 15 Закону № 2011-ХІІ «Військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення», «Військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України».
Відтак, оскільки вказану грошову допомогу на оздоровлення, як і матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань обчислюють з розрахунку місячного грошового забезпечення, а позивачу було не правильно нараховано це грошове забезпечення та всі його складові, тому й зазначені грошові допомоги на оздоровлення, як і матеріальні допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які виплачувались у 2020, 2021, 2022, 2023 роках обраховано не вірно.
Стосовно не правильного нарахування та виплати позивачу не в повному обсязі щомісячного грошового забезпечення, у тому числі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, вихідної допомоги при звільненні, оскільки їх розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року у період з 18 червня 2025 року по 11 серпня 2025 року включно на відповідні тарифні коефіцієнти, слід зазначити наступне.
12.05.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (далі Постанова № 481).
Пунктом 2 Постанови № 481 встановлено: «Внести зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), виклавши абзац перший в такій редакції:
4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..».
Установлено, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів (п. 3 Постанови № 481).
Відповідно до вимог пунктів 1 – 3 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (пункт 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
За змістом частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
При цьому, згідно з пунктом 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі також - Закон № 1774-VІІІ) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій.
До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Отже, розрахункова величина для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу встановлена пунктом 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ.
Кабінету Міністрів України лише надано право на встановлення умов, порядку та розміру для перерахунку пенсій, передбачених вказаною статтею.
Початкове зазначення в пункті 4 постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як розрахункової величини для їх визначення, відповідало делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.
Визначення Урядом розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Конституційний Суд України у рішенні від 11.10.2005 №8-рп/2005 зазначив, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформував правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.
Також Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. 
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 у справі № 320/29450/24 було залишено без змін рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року, яким визнано протиправним та скасовано пункт 2 Постанови № 481 про внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Отже, з 18 червня 2025 року відповідно до відновленої редакції пункту 4 постанови №704 та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1, пункту Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями мають розраховуватись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 (в редакції від 30.08.2017) в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік згідно Законів України Про Державний бюджет України на відповідний рік).
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Беручи до уваги той факт, що розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням безпосередньо впливає на розмір й інших складових грошового забезпечення військовослужбовця, під час перерахунку та подальшої виплати щомісячного грошового забезпечення, у тому числі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та вихідної допомоги, оскільки їх розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року на відповідні тарифні коефіцієнти у період з 18 червня 2025 року по 11 серпня 2025 року включно необхідно враховувати й розміри раніше встановлених позивачу щомісячних премій за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання службових обов`язків, наступними наказами начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України: за червень 2025 року – 495 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 04.07.2025 № 266); за липень 2025 року – 495 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 05.08.2020 № 304); за серпень 2025 року – 495 % посадового окладу (наказ начальника ЦТУ НГУ від 09.08.2025 №221).
А також інших надбавок, розмір яких напряму «залежить» від посадового окладу та окладу за військовим званням, і які потребують відповідного перерахунку, а саме: надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; надбавки за вислугу років в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням (вислуга років 25 і більше); надбавка за виконання робіт в умовах режимних обмежень у розмірі 10 % посадового окладу; надбавки за кваліфікацію у розмірі 3 % посадового окладу.
Також слід зазначити, що відповідно до статті 59 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, за винятком випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Статтею 59 Закону України «Про правотворчу діяльність» від 24 серпня 2023 року №3354-IX передбачено, що зворотна дія нормативно-правового акта у часі – це реалізація нормативно-правового акта щодо суспільних відносин, що виникли до дня набрання ним чинності, правове регулювання яких змінюється таким нормативно-правовим актом.
Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, визначених Конституцією України.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої в Постанові від 16 березня 2023 року у справі № 9901/494/21 (провадження № 11-154заі22) індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті (рішенні) особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС).
За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.
Нормативно-правовий акт - це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.
Натомість індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.
Таким чином накази начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України про преміювання військовослужбовців Центрального територіального управління Національної гвардії України, як акти індивідуальної дії, правозастосовні акти, не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони застосовуються лише до правовідносин, які виникли після набрання ними чинності, а не до тих, що вже існували раніше і вони втрачають свою силу, коли його мета, передбачена у самому акті, досягнута, або коли закінчився термін його дії.
При здійсненні перерахунку та виплаті позивачу щомісячного грошового забезпечення, у тому числі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та вихідної допомоги, оскільки їх розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року у період з 18 червня 2025 року по 11 серпня 2025 року на відповідні тарифні коефіцієнти, розміри щомісячних премій за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання службових обов`язків, перегляду чи змінам не піддаються, оскільки вони були встановлені відповідними наказами начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України, і дія яких закінчилась їх виконанням.
Стосовно наявності підстав для здійснення перерахунку нарахованих сум грошової компенсації за невикористані 30 днів щорічної відпустки за 2023 рік, 45 днів щорічної відпустки за 2024 рік, 45 днів щорічної відпустки за 2025 рік, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки як учаснику бойових дій слід зазначити, що відповідно до абзаців другого та третього пункту 14 статті 101 Закону № 2011-ХІІ «Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 162 Закону України «Про відпустки»».
З огляду на вимоги пункту 1 статті 101 Закону № 2011-ХІІ про те, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення ..., а також вимоги пункту 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII про надання учасникам бойових дій такої пільги, як одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, тому й грошова компенсація за невикористані дні основної відпустки за 2023 рік, а також невикористані дні додаткових відпусток за 2020, 2021, 2022, 2023 роки як учаснику бойових дій також мають розраховуватись виходячи з розміру грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавок, доплат, винагород, які мають постійний характер, премій)), розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 – 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривні на відповідні тарифні коефіцієнти.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності своїх дій, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.
У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення ним інших судових втрат, жодні судові витрати не належать розподілу та стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно та грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017, 2018 роки, у відповідності до вимог законодавства з визначенням (застосуванням) місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно та грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017, 2018 роки, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січня 2008 року, з урахуванням виплачених сум на рахунок № НОМЕР_4 , IBAN: НОМЕР_5 в АТ КБ “ПриватБанк”.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року включно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), грошового забезпечення та сум грошових допомог на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік – виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідно у 2020 році (2102 грн.), 2021 році (2270 грн.), 2022 році (2481 грн.), 2023 році (2684 грн.) на відповідні тарифні коефіцієнти за посадою “старший офіцер юридичної служби” – 2,96, за військовим званням “підполковник” – 0,8, з урахуванням розмірів премій за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання службових обов`язків у цей період, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за кваліфікацію у розмірі 3 % посадового окладу, встановлених ОСОБА_1 у цей період, а також надбавки за виконання робіт в умовах режимних обмежень у розмірі 10 % посадового окладу, встановлених у цей період відповідними наказами начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року включно нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), з урахуванням раніше виплачених сум грошове забезпечення та сум грошових допомог на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік – виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідно у 2020 році (2102 грн.), 2021 році (2270 грн.), 2022 році (2481 грн.), 2023 році (2684 грн.) на відповідні тарифні коефіцієнти за посадою “старший офіцер юридичної служби” – 2,96, за військовим званням “підполковник” – 0,8, з урахуванням розмірів премій за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання службових обов`язків у цей період, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за кваліфікацію у розмірі 3 % посадового окладу, встановлених у цей період, а також надбавки за виконання робіт в умовах режимних обмежень у розмірі 10 % посадового окладу, встановлених у цей період відповідними наказами начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати за період з 18.06.2025 року по 11.08.2025 року включно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), щомісячне грошове забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, грошову компенсацію за невикористані 30 днів щорічної відпустки за 2023 рік, 45 днів щорічної відпустки за 2024 рік, 45 днів щорічної відпустки за 2025 рік, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки та вихідної допомоги при звільненні у розмірі 50 % від місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби при звільненні за станом здоров`я, оскільки їх розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідно у 2025 році (3028 грн.) на відповідні тарифні коефіцієнти за посадою “старший офіцер юридичної служби” – 2,96, за військовим званням “підполковник” – 0,8, з урахуванням розмірів премій за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання службових обов`язків у цей період, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за кваліфікацію у розмірі 3 % посадового окладу, встановлених у цей період, а також надбавки за виконання робіт в умовах режимних обмежень у розмірі 10 % посадового окладу, встановлених у цей період відповідними наказами начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) за період з 18.06.2025 року по 11.08.2025 року включно нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), з урахуванням раніше виплачених сум, грошове забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, грошову компенсацію за невикористані 30 днів щорічної відпустки за 2023 рік, 45 днів щорічної відпустки за 2024 рік, 45 днів щорічної відпустки за 2025 рік, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки та вихідної допомоги при звільненні у розмірі 50 % від місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби при звільненні за станом здоров`я, оскільки їх розмір не було визначено, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідно у 2025 році (3028 грн.) на відповідні тарифні коефіцієнти за посадою “старший офіцер юридичної служби” – 2,96, за військовим званням “підполковник” – 0,8, з урахуванням розмірів премій за особистий внесок у загальні результати служби, сумлінне виконання службових обов`язків у цей період, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за кваліфікацію у розмірі 3 % посадового окладу, встановлених у цей період, а також надбавки за виконання робіт в умовах режимних обмежень у розмірі 10 % посадового окладу, встановлених у цей період відповідними наказами начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник