Справа № 180/1932/25
Номер провадження 2/194/6/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 лютого 2026 року м.Тернівк
Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді    Соколової Ю.І.,
за участю секретаря судового засідання  Коркіної Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ – БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22.09.2025 цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано за підсудністю до Тернівського міського суду Дніпропетровської області. 
23.10.2025 справу передано на розгляд судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області Соколовій Ю.І.
Представник Акціонерного товариства «АКЦЕНТ – БАНК» звернувся через систему «Електронний суд» до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.07.2023 у розмірі 44560,05 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на правничу допомогу розмірі 20200,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідачем 21.07.2023 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку» та зазначено персональні дані. Підписанням цієї заяви відповідач погодився та підтвердив, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, становлять Договір про надання банківських послуг. 21.07.2023 ОСОБА_1 було заповнено та підписано Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, відповідно до якої відповідач просив відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт на наступних умовах: вид кредиту - кредитний ліміт на поточний рахунок, тип кредиту – кредитування рахунку, пільговий період користування кредитним лімітом - до 62 днів за ставкою 0,000001 %. 21.07.2023 ОСОБА_1 було підписано Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка АТБ» та погоджено наступні умови: тип кредиту - кредитування рахунку з пільговим періодом використання, сума ліміту – від 1000,00 до 200000,00 грн, строк кредитування - 240 місяців з правом автоматичного продовження, процентна ставка відсотків річних – пільгова (до 62 днів 0,000001%), базова (3,4% в місяць, що становить 40,8 % річних). Відповідачу було відкрито рахунок та видано кртку № НОМЕР_1 строком дії до 12/31 та встановлено кредитний ліміт. 
Таким чином, відповідно до договору, сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок та строки повернення коштів, строк кредитування. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Відповідач, в свою чергу, своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав.
У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач, станом на 14.07.2025 має заборгованість за кредитом у розмірі 44560,05 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 29979,20 грн, 14580,85 грн. – заборгованості за процентами.
На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх обов`язків та не погашає заборгованість за кредитним договором, тому позивач вимушений звернутися до суду.
Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить про розгляд цивільної справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи; відзив на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що згідно із Анкети-Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 21.07.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, виявив бажання приєднатися до них, указавши свої персональні дані (рік народження, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, інформацію щодо місця роботи, розміру заробітної плати, номер телефону).
Зі змісту вказаної заяви слідує, що відповідач погодився, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
Крім того, 21.07.2023 ОСОБА_1 було підписано заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/ рахунком, заяву про відкриття поточного рахунку та паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «АТБ». Вказані заяви підписані відповідачем за допомогою електронного підпису та містять основні умови кредитування. 
Відповідач також беззаперечно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд, в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодився з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень дистанційними каналами повідомлення (п.14 заяви). 
У подальшому, на підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, строк дії кредитної лінії 240 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік (3,4% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі у розмірі 81,6% на рік (6,8% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом
Згідно з довідкою, доданою до позову, відповідачу відкрито рахунок № НОМЕР_2 , із видачею картки № НОМЕР_3 , строком дії до грудня 2031 року. 
З довідки за лімітами, виданої АТ «А-Банк» вбачається, що відповідачу було встановлено кредитні ліміти: 10.01.2024 збільшено суму кредитного ліміту в розмірі 30000,00 грн, 28.06.2025 зменшено суму кредитного ліміту до розміру 29979,20 грн. 
Випискою по картці відповідача підтверджується, що з 21.04.2024 ОСОБА_1 користувався кредитними коштами банку, здійснював перекази з картки на карту. 
Згідно з наданим банком розрахунком, через невиконання зобов`язань за кредитним договором № б/н від 21.07.2023 року, станом на 14.07.2025 року у відповідача утворилась заборгованість перед АТ «Акцент-Банк» в розмірі 44560,05 грн., яка складається з: 29979,20 грн заборгованість за кредитом; 14580,85 грн заборгованість по процентам. 
Доказів, які б спростовували факт укладення договору, факт відсутності заборгованості за вказаним договором відповідачем суду надано не було.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Позивачем надано суду розрахунок заборгованості за договором станом на 14.07.2025, з якого вбачається, що відповідач має заборгованість за договором у розмірі 44560,05 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 29979,20 грн, заборгованості за відсотками - 14580,85 грн.
З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
В позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 20200,00 грн.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Так, суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна позиція відображена в пункті 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Також, у постанові Верховного Суду від 13.05.2021року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
У рішенні від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Виходячи із положень частини третьої статті 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатським об`єднанням роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені АТ «Акцент-Банк» витрати на професійну правничу допомогу в суді в розмірі 20 200,00 грн. є надмірно завищеними та не відповідають принципу розумності їх розміру, покладаючи цим на відповідача невиправданий тягар по їх сплаті.
Зокрема суд звертає увагу, що справа стосується стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 44560,05 грн., тобто у справі незначної складності, з огляду на ціну позову, враховуючи , що справа слухається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а тому, підготовка документів для звернення до суду у рамках даної справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
З огляду на викладене, беручи до уваги наданий до суду акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 08.04.2025 (а.с. 43) та зазначення в ньому частини виконання послуг адвоката на майбутнє після розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині позову
Ураховуючи характер виконаної адвокатами робіт, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 8 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 259, 263-265,274, 280-282,352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ – БАНК» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ – БАНК» (місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, код ЄДРПОУ 14360080) заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.07.2023 у сумі 44560,05 грн (сорок чотири тисячі п`ятсот шістдесят гривень 05 копійок), з яких: заборгованості за тілом кредиту – 29979,20 грн, заборгованості за відсотками - 14580,85 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ – БАНК» (місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, код ЄДРПОУ 14360080) судовий збір у сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн (вісім тисяч гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Тернівського міського суду Дніпропетровської області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копію рішення направити сторонам.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ – БАНК» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, ЄДРПОУ 14360080);
представник позивача: Ушакевич Марина Петрівна ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ).
відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).
Повний текст рішення складено 03 лютого 2026 року.

Суддя       Ю.І. Соколова