ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/9634/24 пров. № А/857/30269/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Обрізко І.М., 
суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року, прийняте суддею Желік О.М. м. Львові у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

встановив :

ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі також – ГУ ПФУ, відповідач) про визнати протиправними дії щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та зарахування трудового стажу ОСОБА_1 за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991;
- зобов`язання здійснити з 06.02.2023 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням періоду роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 на підставі трудової книжки та довідки виданої Новокалинівською міською радою №148 від 02 серпня 2021 (з врахуванням раніше виплачених сум).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 позов задоволено.
Суд зазначив, що відповідачем не враховано довідку Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області №148 від 02.08.2021 з огляду на не підтвердження такої довідки первинними документами.
На переконання суду, позивач як працівник, не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.
У свою чергу, неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства та відсутність первинної документації на зберіганні у архіві підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист.
Неможливість перевірки відповідачем відповідності запису довідки первинним документам, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідка видана належним органом та містить усі необхідні реквізити та відомості.
Суд критично оцінив доводи представника відповідача про те, що подана позивачем заява довільної форми, а тому така розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян», оскільки зміст поданої позивачем заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника, його вимоги та обґрунтування таких вимог.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФУ у Львівській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що подана позивачем заява довільної форми, а тому така розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Наголошує, що заява встановленого зразка передбачає подання заявником відповідних документів, що підтверджують право, в даному випадку, на перерахунок пенсії. Проте, ОСОБА_1 не долучено жодного документа, який мав би бути предметом розгляду.
Щодо позовних вимог про незарахування до трудового стажу періоду роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991, пенсійний орган зазначає, що відділом контрольно-перевірочної роботи №4 Управління контрольно - перевірочної роботи ГУ ПФУ у Львівській області проведено перевірку достовірності відомостей, відображених у довідці про заробітну плату від 02.08.2021 № 148 виданої Новокалинівською міською радою за період роботи в колгоспі «17 Вересня» 01.01.1987 по 31.12.1991 (акт від 07.03.2023 №13001-6005-1/2675).
Для перевірки представлено відомості особових рахунків за 1987-1991 роки, де зазначено такі дані: «таб. номер»; «об`єкт затрат»; «за місяць: дні і суми»; «за рік: дні і суми»; в яких відображено суми доходу без відображення складових цього доходу.
Отже, встановити, що зазначені суми відображенні як заробітна плата, яка враховується при визначенні середньомісячного заробітку при обчисленні пенсії, не вбачається можливим.
Документів щодо нарахування страхових внесків на державне соціальне страхування не представлено.
Таким чином, підстав для здійснення перерахунку пенсії з урахуванням зазначеної вище довідки немає.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 06.02.2023 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області як отримувач пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У відповідності до запису 13 трудової книжки серії НОМЕР_1 (дата заповнення 12.08.1981), ОСОБА_1 з 04.09.1986 прийнятий на посаду слюсаря по перемотці електромоторів в Колгосп «17-Вересня» Самбірського району.
У відповідності до запису 14 цієї ж трудової книжки, ОСОБА_1 з 11.02.1992 звільнений з посади слюсаря по перемотці електромоторів у зв`язку з розукрупненням Колгоспу «17-Вересня».
Згідно архівної довідки №148, виданої Новокалинівською міською радою Самбірського району Львівської області 02.08.2021, ОСОБА_1 працював в Колгоспі «17-Вересня» Самбірського району Львівської області у 1987-1991 роках, і у вказаний період йому нарахована заробітна плата по місяцях. Підстава видачі довідки: відомості особових рахунків за 1987-1991 роки.
Позивач звернувся 23.06.2023 до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою, в якій просив врахувати архівну довідку про заробітну плату у вказаному Колгоспі за 1987-1991 роки.
Листом ГУ ПФУ у Львівській області від 06.07.2023 №17989-17958/П-52/8-1300/23 ОСОБА_1 повідомлено, зокрема, про те, що йому призначено пенсію за віком з 06.02.2023, згідно поданої заяви від 06.02.2023 №582. До заяви долучено довідку про заробітну плату від 02.08.2021 №148 за період роботи в Колгоспі «17 Вересня» 01.01.1987 по 31.12.1991, виданої Новокалинівською міською радою. 
Оскільки, довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами було скеровано запит щодо проведення перевірки поданої довідки. 
Відділом контрольно-перевірочної роботи №4 Управління контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ у Львівській області проведено перевірку достовірності відомостей, відображених у зазначеній вище довідці про заробітну плату від 02.08.2021 №148 (акт від 07.03.2023 №13001-6005-1/2675). 
Для перевірки представлено відомості особових рахунків за 1987-1991 роки, де зазначено такі дані: «таб. Нбмер»; «об?єкт затрат»; «за місяць: дні і суми»; «за рік: дні і суми»; в яких відображено суми доходу без відображення складових цього доходу. Встановити, що зазначені суми відображенні як заробітна плата, яка враховується при визначенні середньомісячного заробітку при обчисленні пенсії, неможливо. 
Документів щодо нарахування страхових внесків на державне соціальне страхування не представлено. 
Враховуючи зазначене, підстав для обчислення пенсії із врахуванням довідки про заробітну плату від 02.08.2021 №148 виданої Новокалинівською міською радою за період роботи в Колгоспі «17 Вересня» 01.01.1987 по 31.12.1991 немає. 
Одночасно повідомлено, що розмір пенсії обчислено із урахуванням страхового стажу 36 років 04 місяці 24 дні (стаж враховано по 31.01.2023), коефіцієнт стажу – 0,36333 та із середньомісячної заробітної плати – 7067,80 грн. (12236,71 грн. х 0,57759, де 12236,71 грн. середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 3 календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2020-2022 роки) за період роботи з 01.07.2000 по 31.01.2023 згідно із даними персоніфікованого обліку, індивідуальний коефіцієнт заробітку – 0,57759. Розмір пенсійної виплати станом на 01.07.2023 становить 2760,00 грн., а саме: 2567,94 грн. — розмір пенсії за віком (7067,80 грн. х 0,36333); 20,93 грн: - доплата за 1 рік понаднормового стажу; 171,13 грн. - доплата особам, яким не виповнилося 70 років.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема, Законом України від 05 листопада 1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058-IV).
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Як передбачено ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 56 Закону №1788-XII установлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 незалежно від перерв.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. 
Згідно з статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 64 Закону №1788-XII пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.
Статтею 65 Закону №1788-XII передбачено, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.
Відповідно до пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що за загальним правилом підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем для перерахунку пенсії надано довідку Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області №148 від 02.08.2021, згідно якої ОСОБА_1 у період з 1987 по 1991 роки працював у Колгоспі «17-Вересня» Самбірського району Львівської області, і у вказаний період йому нарахована заробітна плата по місяцях, а саме: січень 1987 – 130,00; лютий 1987 – 120,00: березень 1987 – 122,10; квітень 1987 – 130,80; травень 1987 – 130,80; червень 1987 – 66,17; липень 1987 – 115,00; серпень 1987 – 110,10; вересень 1987 – 133,59; жовтень 1987 – 154,14; листопад 1987 – 53,00: грудень 1987 – 136,80; січень 1988 – 70,90; лютий 1988 – 101,64: березень 1988 – 120,00; квітень 1988 – 116,70; травень 1988 – 130,80; червень 1988 – 113,90; липень 1988 – 45,31; серпень 1988 – 221,33; вересень 1988 – 40,00; жовтень 1988 – 117,20; листопад 1988 – 130,90: грудень 1988 – 140,00; січень 1989 – 106,50; лютий 1989 – 89,40; березень 1989 – 64,60; квітень 1988 – 71,40; травень 1989 -; червень 1989 – 223,50; липень 1989 – 109,08; серпень 1989 – 44,70; вересень 1989; жовтень 1989 – 144,00; листопад 1989 – 399,41: грудень 1989 – 251,76; січень 1990 – 400,12; лютий 1990 – 410,13: березень 1990 – 443,31; квітень 1990 – 432,15; травень 1990 – 225,05; червень 1990 – 441,82; липень 1990 – 502,52; серпень 1990 – 518,63; вересень 1990 – 533,38; жовтень 1990 – 178,01; листопад 1990 – 525,08: грудень 1990 – 552,60; січень 1991 – -; лютий 1991 – 436,73: березень 1991 – 1945,49; квітень 1991 – 694,00; травень 1991 – 723,29; червень 1991 – 857,75; липень 1991 – 845,57; серпень 1991 – 560,29; вересень 1991 – 699,35; жовтень 1991 – 724,83; листопад 1991 – 397,00: грудень 1991 – 1588,36.
Підставою для видачі відповідної довідки зазначено: відомості особових рахунків за 1987-1991 роки.
Колегія суддів вважає доцільним зазначення судом першої інстанції про те, що відповідачем не ставились під сумнів записи в трудовій книжці щодо роботи позивача у відповідному періоді у Колгоспі «17-Вересня» Самбірського району.
Отже, факт роботи ОСОБА_1 в період з 04.09.1986 по 11.02.1991 підтверджується відомостями із трудової книжки.
При цьому ГУ ПФУ у Львівській області не враховано довідку Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області №148 від 02.08.2021 з огляду на не підтвердження такої довідки первинними документами.
Разом з тим, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах № 291/99/17 від 21 лютого 2020, №560/123/21 від 04 липня 2023.
Крім того, Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Разом з тим, відмова в перерахунку пенсії позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Отже, в даному випадку доводи відповідача про відмову в перерахунку пенсії з урахуванням архівної довідки, у зв`язку із не підтвердження первинними документами, оскільки стаж роботи позивача, зазначений у довідках, підтверджується трудовою книжкою позивача, а отже, сумніви пенсійного органу щодо обґрунтованості видачі архівної довідки в даному випадку не може слугувати підставою для відмови у перерахунку пенсії позивача.
Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що подана позивачем заява довільної форми, а тому така розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян», оскільки зміст поданої позивачем заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника, його вимоги та обґрунтування таких вимог.
Відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті (із вказівкою про подання заяви невстановленого зразка), відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).
Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17, а саме: «зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови».
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а, відтак, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Судові витрати перерозподілу не підлягають виходячи із суті розгляду справи та вимог ст.139 КАС України.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 380/9634/24 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. І. Шинкар