Справа № 345/3669/25 
Провадження № 22-ц/4808/90/26 
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,
суддів:     Баркова В. М., Максюти І. О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2025 року, ухвалене в складі судді Юрчака Л. Б. в місті Калуші, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2025 року представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» – Какун А. С. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 серпня 2024 року ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 уклали договір позики № 73526542, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників № 40 від 23 грудня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 42775 грн, з яких: 25000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 5625 грн - заборгованість за відсотками; 12150 грн. – заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою. 
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював жодних нарахувань штрафних санкцій. Отже, наявна заборгованість перед позивачем у відповідача за договором позики № 73526542 від 12 серпня 2024 року становить 42775 грн.
Крім того, 11 вересня 2024 року ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» уклали договір позики № 2168779, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників № 41 від 24 січня 2025 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16125 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 14,50 грн - заборгованість за відсотками; 10000 грн. – заборгованість за пенею; 1110,50 грн – комісія за надання позики. 
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював жодних нарахувань штрафних санкцій. Отже, наявна заборгованість перед позивачем у відповідача за договором позики № 2168779 від 11 вересня 2024 року становить 16125 грн.
Враховуючи викладене, представник позивача просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договорами у загальному розмірі 58900 грн, з яких: за договором позики № 73526542 від 12 серпня 2024 року в розмірі 42775 грн; за договором позики № 2168779 від 11 вересня 2024 року в розмірі 16125 грн, а також понесені судові витрати.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2025 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість у загальному розмірі 30000 грн, з яких:
- за договором позики № 73526542 в розмірі 25000 грн;
- за договором позики № 2168779 в розмірі 5000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір в розмірі 3084,55 грн.
В обґрунтування рішення суд зазначив, що стороною позивача належними та допустимими доказами доведено факт отримання відповідачем грошових коштів у зв`язку з укладенням договорів позики з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», а також факт невиконання ним зобов`язань за цими договорами.
Разом з тим суд встановив, що на момент укладення договорів позики ОСОБА_1 був військовослужбовцем, у зв`язку з чим на нього поширювалася дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», а тому у задоволенні вимог про стягнення відсотків за користування кредитом відмовив.
У зв`язку з частковим задоволенням позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» з відповідача на користь позивача стягнуто судовий збір, сплачений за подання позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог –у сумі 3084,55 грн.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував відсутність у матеріалах справи доказів, які б підтверджували факт перерахування йому грошових коштів первісним кредитором, зокрема первинних бухгалтерських документів, що відповідали б вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та/або Закону України «Про платіжні послуги». На думку апелянта, відсутність таких документів свідчить про неукладеність спірних договорів.
Крім того, апелянт уважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, оскільки розгляд справи здійснив без належного врахування значення цієї справи для сторін, формально та поверхнево, що, на його думку, призвело до звуження його права на ефективний судовий розгляд та ефективний засіб юридичного захисту.
З огляду на викладене апелянт просить оскаржуване рішення суду скасувати, а позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» - залишити без задоволення.
Позиція інших учасників справи
Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Канак М. С. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення суду – без змін.
Зазначає, що доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи доказів перерахування коштів за спірними договорами позики є необґрунтованими. Факт отримання кредитних коштів підтверджується укладеним правочином, який у встановленому законом порядку недійсним не визнаний. Крім того, позивачем надано інформаційну довідку щодо перерахування кредитних коштів за допомогою платіжної системи. Апелянт не надав жодних доказів на спростовування факту отримання кредитних коштів, а відтак не довів протилежного, що свідчить про правильність висновків суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову в цій справі, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 12 серпня 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 уклали договір позики № 73526542.
Згідно із цим договором сума позики становить 25000,00 грн, строк позики – 30 днів, дата повернення позики – 10 вересня 2024 року, денна процентна ставка – 0,75 %, проценти за понадстрокове користування позикою за день – 2,70 %, пеня – 2,7 %.
Договір підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора 56317 (а.с. 8-10).
Крім того, 11 вересня 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 уклали договір позики № 2168779.
Згідно із цим договором сума позики становить 5000,00 грн, строк позики – 30 днів, дата повернення позики – 10 жовтня 2024 року, комісія за надання позики – 22,21 %, денна процентна ставка – 0,75 %, проценти за понадстрокове користування позикою за день – 5,00 %, пеня – 5 %.
Договір підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора 371438 (а.с. 26-29).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21.
Відповідно до умов зазначеного договору, фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. 
Сторони договору також погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 14-16).
28 липня 2021 року, 13 червня 2022 року, 23 грудня 2024 року та 24 січня 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали додаткові угоди № 2, № 7, № 45, № 47 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с. 17-19, 31).
З акта прийому-передачі реєстру боржників № 40 від 23 грудня 2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року встановлено, що клієнт ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав, а фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників № 40 кількістю 4164, після чого, з урахування пункту 1.2. договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 20).
У витязі з реєстру боржників № 40 від 23 грудня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року під порядковим номером «602» вказано боржника – ОСОБА_1 , номер договору позики № 73526542, дата договору позики – 12 серпня 2024 року, сума заборгованості за основною сумою боргу – 25 000 грн, сума заборгованості за відсотками – 5625 грн, сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою – 12150 грн, сума заборгованості разом – 42775 грн (а.с. 22).
Відповідно до розрахунку заборгованості, сформованого 10 червня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором позики № 73526542 від 12 серпня 2024 року в розмірі 42775,00 грн, з яких 25000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5625,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 12150,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею; 0,00 грн - комісія за надання позики (а.с. 23-24).
З акта прийому-передачі реєстру боржників № 41 від 24 січня 2025 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року встановлено, що клієнт ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав, а фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ»» прийняв реєстр боржників № 41 кількістю 4364, після чого, з урахування пункту 1.2. договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 32).
У витязі з реєстру боржників № 41 від 24 січня 2025 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року під порядковим номером «607» вказано боржника – ОСОБА_1 , номер договору позики № 2168779, дата договору позики – 11 вересня 2024 року, сума заборгованості за основною сумою боргу – 5 000 грн, сума заборгованості за відсотками – 14,50 грн, сума заборгованості за пенею – 10000 грн, комісія за надання позики – 1110,50 грн, сума заборгованості разом – 16125 грн (а.с. 34).
Відповідно до розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором позики № 2168779 від 11 вересня 2024 року станом на 24 січня 2025 року в розмірі 16125,00 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; 10000,00 грн - сума заборгованості за пенею; 1110,50 грн - комісія за надання позики (а.с. 35).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
У справі, що переглядається, встановлено, що договори позики укладено ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». При цьому використання електронного підпису неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора на електронну пошту та/або номер телефону.Доказів, що указані в договорі одноразові ідентифікатори та персональні дані (відомості паспорта громадянина України, РНОКПП, номер телефону, електронна пошта) належать третім особам, а не позичальнику, суду не надано, тоді як алгоритм укладення договору, визначений ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» виключає підстави вважати, що без їх погодження відповідач міг отримати кредитні кошти. Будь-які докази протиправності дій третіх осіб стосовно ОСОБА_1 , пов`язані з підписанням спірних договорів, у матеріалах справи відсутні, зокрема відсутні його звернення до правоохоронних органів щодо незаконного використання персональних даних. Ба більше, ОСОБА_1 до відзиву на позовну заяву долучив копію паспорта громадянина України, номер якого є ідентичним тому, що зазначений у договорах позики, а також ідентичним є РНОКПП.
За таких обставин, колегія суддів уважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження факту укладення договорів позики між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .
Посилання в апеляційній скарзі на те, що з наданих позивачем документів не підтверджується факт перерахування грошових коштів за спірними договорами позики, колегія суддів уважає необґрунтованими.
Так, судом враховується, що принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц).
Перерахування грошових коштів ОСОБА_1 відповідно до умов договору мало бути здійснене ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на його банківський рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, номер якого зазначено в договорі. Відповідач не надав будь-яких доказів того, що зазначена у договорі платіжна картка на момент укладення договору йому не належала, а також не спростував факт перерахування на неї грошових коштів. Крім того, після укладення договору відповідач не звертався до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» із зауваженнями щодо невиконання товариством умов договору, зокрема щодо неперерахування коштів. Також він не скористався правом відмовитися від договору протягом 14 днів з дня його підписання.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо підтвердження позивачем факту укладення договорів позики ОСОБА_1 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а також факту виконання товариством обов`язків за такими договорами.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з неповним та формальним з`ясуванням судом обставин справи і дослідженням доказів не знайшли свого підтвердження.
За таких обставин, ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд першої інстанції належним чином дослідив надані докази та правильно встановив фактичні обставини, у зв`язку з чим дійшов законних та обґрунтованих висновків.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, апеляційний суд уважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 04 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач:        Л. В. Василишин 
Судді:  В. М. Барков
І. О. Максюта