Справа № 496/7803/25
Провадження № 3/496/15/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Портна О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:
14.11.2025 року о 22:00 годині за адресою: с. Маяки, вул. Б.Хмельницького, 15, водій ОСОБА_1 керував мопедом Ямаха Джог не зареєстрований з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ та в медичному закладі водій відмовився під відеозапис нагрудної камери NC 221431, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР – дії передбачені ч. 1 цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, про причини неявки не інформував. Судовий виклик, направлений ОСОБА_1 за місцем проживання повернено на адресу суду з причин закінчення терміну зберігання.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
Тому враховуючи, що особа, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, повідомлений належним чином про розгляд справи, не вжив заходів для явки до суду, суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, тож з огляду на вказане, суд визнає причини неявки особи в судове засідання неповажними, тому справа розглядається за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши наявні у справі про адміністративне правопорушення матеріали, надавши їм належну і всебічну правову оцінку, як окремо кожного доказу, так і у сукупності, дійшов до наступного.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст.245 КУпАП зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами".
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідальність за ч.3 ст.130 КУпАП передбачена за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.
Згідно абз.1 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України № 114/38/15-36-18 від 24 лютого 1995 року).
Відповідно до абз.4 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, що для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відтак в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 513298 від 14.11.2025 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.11.2025року; копією постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 20.02.2025року; копією постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 27.08.2025року; довідкою начальника САП ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Т.Коротнян; відеозаписом на DVD диску який долучений до протоколу та який був досліджений у судовому засіданні. 
Відповідно до довідки, виданої начальником САП ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Т.Коротнян, за відомостями ГСЦ МВС посвідчення водія, на ім`я ОСОБА_1 відсутнє.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 513298 від 14.11.2025 ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху а саме: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від якого він відмовився.
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами доказами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 від проходження огляду вбачається з відеозапису долученого до матеріалів справи. Сам факт відмови від проходження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення, чи перебував водій у стані сп`яніння.
Як убачається з відеозапису, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинку та в медичному закладі. З огляду на викладене, суддя приходить до висновків, що вина ОСОБА_1 у порушенні вимог п 2.5 ПДР України знайшла своє підтвердження, а його неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки він протягом року двічі піддавався адміністративному стягненню ч. 3 ст.130 КУпАП.
При накладенні стягнення, суд згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Із врахуванням особи правопорушника, виходячи із характеру вчиненого правопорушення, яке є тяжким, зважаючи на суспільну небезпечність правопорушення, підвищену соціальну чуттєвість та визначені законодавцем вид та розмір адміністративного стягнення, з метою належного виховання правопорушника, запобіганню вчинення нових правопорушень, враховуючи ступінь його вини та обставини правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Разом з тим, згідно з положеннями ч. 3 ст. 30 КУпАП, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.
Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ч. 2 ст. 317-1 КУпАП).
Відповідно до постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 20.02.2025року, яка набрала законної сили 04.03.2025 р., ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч.5 ст. 126, ч.7 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, без конфіскації транспортного засобу. Невідбута частина зазначеного стягнення на день винесення цієї постанови становить 9 років 1 місяць 7 днів.
Та відповідно до постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 27.08.2025 року, яка набрала законної сили 08.09.2025 р., ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч.5 ст. 126, ч.7 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, без конфіскації транспортного засобу. Невідбута частина зазначеного стягнення на день винесення цієї постанови становить 9 років 7 місяців 12 днів, яке і підлягає приєднанню за правилами ст. 30 КУпАП.
Таким чином, станом на день ухвалення цієї постанови адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не відбуте правопорушником на загальний строк 18 років 8 місяців 19 днів.
Отже, загальний строк додаткового адміністративного стягнення необхідно визначити з урахуванням вищевказаної невідбутої частини, тобто 28 років 8 місяців 19 днів.
Частина 1 статті 28 КУпАП передбачає оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.
Згідно 1 ст. 29 КУпАП конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.
Оскільки, у матеріалах справи відсутня інформація про належність транспортного засобу марки «Ямаха Джог» на праві власності ОСОБА_1 , а тому вказаний транспортний засіб не підлягає оплатному вилученню.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 24, 33, 38, 40-1, 130, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 51 000 грн 00 коп. (п`ятдесят одна тисяча гривень 00 коп.) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами, на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.
На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП слід приєднати невідбуту частину стягнення за постановою Біляївського районного суду Одеської області від 20.02.2025року та постановою Біляївського районного суду Одеської області від 27.08.2025 року та остаточно застосувати до  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 51 000 грн 00 коп. (п`ятдесят одна тисяча гривень 00 коп.) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 28 (двадцять вісім) років 8 (вісім) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів, без конфіскації транспортного засобу.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень. 
Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя О.П. Портна