10.02.26
22-ц/812/544/26
Провадження № 22-ц/812/544/26 Головуючий суду першої інстанції Павленко І.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2026 року м. Миколаїв Справа № 487/6063/25
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого – Царюк Л.М.,
суддів – Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
при секретарі судового засідання – Богуславській О.М.,
без участі учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2025 року, повне судове рішення складено 18 грудня 2025 року, під головуванням судді Павленко І.В., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:
21 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя
В своєму позові ОСОБА_1 просила суд розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_2 25 жовтня 2013 року. Визнати за нею у порядку спільного поділу майна подружжя право власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_2 у порядку спільного поділу майна подружжя право власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2025 року позовну заяву залишено без розгляду.
Ухвала суду мотивована тим, що підготовче засідання у справі призначалось на 06 жовтня 2025 року, 23 жовтня 2025 року, 10 листопада 2025 року, 26 листопада 2025 року, 18 грудня 2025 року і в жодне ОСОБА_1 не з`явилась, не дивлячись на те, що її явка визнана судом обов`язковою.
Судом зроблено запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС України в Миколаївській області з метою підтвердження актуальної та дійсної адреси ОСОБА_1 та встановлено, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Іншої адреси позивачка суду не повідомляла, номера телефону чи інших засобів зв`язку, в позовній заяві, та інших документах, направлених на адресу суду, не вказала.
З огляду на те, що оператором поштового зв`язку відбулось повернення конвертів за закінченням терміну зберігання, беручи до уваги, що позивач не повідомила суду іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, суд дійшов висновку про належне повідомлення позивача про дати, час і місце судових засідань.
Позивачка подавала до суду заяву про виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, тобто вона отримує кореспонденцію суду. Більш того, оскільки саме позивач є ініціатором судового процесу, він має цікавитись станом розгляду справи. 
Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку позивачки нею було подано всі докази необхідні для вирішення спору по суті позовних вимог і її явка у судове засідання була не обов`язковою.
Повернення по суду поштових конвертів з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про належне повідомлення позивачки про розгляд справи.
Також позивачку не було належним чином повідомлено про ухвалу суду про визнання її явки обов`язковою, оскільки копію такої ухвали не отримувала.
Суд першої інстанції маючи електронну адресу позивачки не був позбавлений можливості направити на неї процесуальні документи. Також ОСОБА_1 під час подання позовної заяви подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Свою думку щодо позовних вимог позивачка виклала в своїй заяві від 11 вересня 2025 року, яка була повернута судом з формальних підстав.
На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача 30 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позивачка про причини своєї неявки суду не повідомила. Ураховуючи приписи частини 2 статті 372 ЦПК України, апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 21 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Одночасно позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі.
09 вересня 2025 року Миколаївським районним судом Миколаївської області було відкрито провадження за цим позовом та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання було призначено на 06 жовтня 2025 року на 11.30 год.
З вказаної дати підготовче судове засідання справи відкладалося з причин неявки сторін 06 жовтня 2025, 23 жовтня 2025 року, 10 листопада 2025 року.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2025 року підготовче засідання у справі було відкладено на 26 листопада 2025 року на 11.00 год. Цією ж ухвалою визнано явку позивачки в судове засідання обов`язковою.
Останні два рази підготовче засідання призначалося на 26 листопада 2025 року на 11.00 год. та за довідкою секретаря на цю дату і час «судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Павленко І.В. на лікарняному». Про явку учасників процесу на зазначену дату інформація в матеріалах справи відсутня. Дата наступного судового засідання була визначена на 18 грудня 2025 року на 10.30 год.
В матеріалах справи наявні поштові зворотні повідомлення, щодо своєчасного направлення та повідомлення позивачки про дати судових засідань призначених на вказані дати, які повернуті до суду без будь-яких відміток.
Проте, в матеріалах справи наявна перевірка статусу почтового відстеження, за якою встановлено, що всі поштові конверти з повідомленням позивачки про дату, час і місце розгляду справи та ухвалу суду про обов`язковість її явки, повернулися до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 120-123). Про це також зазначається судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Приписами частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Спірні правовідносини стосуються розірвання шлюбу та поділу майна подружжя.
Позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі положень пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Відповідно до частини 3 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частини 1, 2, 5 статті 223 ЦПК України).
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
За змістом положень частини 5 статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 756/6049/19 зазначено, що: «залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача».
Умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача. При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, від 20 травня 2021 року у справі № 522/13928/15, від 18 серпня 2021 року у справі № 495/9414/15-ц, від 10 лютого 2022 року в справі № 756/16448/18, від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21).
Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13 повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.
Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку (частини 1-6 статті 128 ЦПК України).
Відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:
1) день вручення судової повістки під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_3 зазначила свою адресу зареєстрованого місця проживання як АДРЕСА_1 . За вказаною адресою суд першої інстанції здійснював направлення повісток та повідомлень про виклик до суду. Матеріали справи не містять письмових заяв позивачки про зміну адреси листування або повідомлення про виклик до суду в іншій спосіб. 
Між тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково вважав, що позивачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, оскільки поштові конверти, направлені судом за адресою позивачки з судовими повістками та процесуальними документами, поверталися на адресу суду з помітками «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до вимог цивільного процесуального закону є неналежним повідомленням позивачки про розгляд справи. 
Також не можливо погодитися з висновками суду, що підготовче засідання, призначене на 26 листопада 2025 року на 11.00 год не відбулося з причин неявки в судове засідання позивачки ОСОБА_1 , оскільки за довідкою секретаря на цю дату і час «судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Павленко І.В. на лікарняному», а тому висновок суду про те, що позивачка повторно не з`явилася в судове засідання, а саме 26 листопада та 18 грудня 2025 року, є помилковим з огляду на те, що відсутня повторність неявки позивачки. 
Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статі 257 ЦПК України, для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи.
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду є необґрунтованим та не відповідає обставинам справи та нормам діючого законодавства, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Питання про судові витрати заявника по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на зазначену ухвалу суду першої інстанції підлягають вирішенню судом першої інстанції при ухваленні судового рішення у справі. 
Керуючись статтями 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2025 року скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк
Судді: Т.М. Базовкіна
Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 10 лютого 2026 року.