Справа № 186/2448/25
Провадження номер № 2/0186/414/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 року м. Шахтарське 
Суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області Демиденко С.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він багато років працював у тяжких та шкідливих умовах вугільної промисловості. Працюючи у шкідливих умовах вугільної промисловості, він отримав професійні захворювання, про що свідчить акт по формі П-4 від 04.11.1992 року, у подальшому він був направлений на огляд МСЕК, за висновком якої 24.11.1992 року йому первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності за профзахворюванням, та третю групу інвалідності.
26.06.2007 року він повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50% за профзахворюванням, та третю групу інвалідності безстроково.
Через здобуті професійні захворювання він змушений систематично лікуватися в лікарнях та санаторіях. На даний час він відчуває сильний біль у грудях та суглобах, йому важко ходити, обмежений в рухах. Постійний прийом ліків, нестача коштів на лікування та фізичний біль, а також душевні страждання від свого безсилля і безсилля ліків допомогти йому позбавитися від цього болю, або полегшити його страждання, через постійний біль у нього безпокійний сон, він став нервовою та дратівливою людиною, йому неможливо займатися домашніми справами, що потребують навіть незначних фізичних зусиль, що спричиняє йому моральну шкоду. Моральні страждання позивач оцінює в 242 240,00 грн. Оцінюючи суму моральної шкоди він виходив із тривалості та глибини душевних та фізичних страждань, чисельності негативних наслідків, що виникли внаслідок професійних захворювань.
На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 242240,00 грн.
Представником відповідача у справі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, вона заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його недоведеність. Також зазначила, що у березні 1995 року позивачу вже було виплачено моральну шкоду на підставі результатів первинного огляду МСЕК від 24.11.1992 року.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та обставини.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 працював на підприємствах вугільної промисловості, правонаступником яких на теперішній час є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 05.02.1979 року.
25.06.1998 року ОСОБА_1 був звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України, за станом здоров`я.
Згідно Акту розслідування професійного захворювання від 04.11.1992 року, позивач захворів на професійне захворювання: хронічна дискогенна лівостороння попереково-крижова полірадикулопатія.
Даним актом встановлені обставини виникнення хронічних професійних захворювань: тривалий вплив на організм шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме: виконання робіт по підійманню та переміщення матеріалів вагою від 30 до 150 кг. і більше, конструктивні недоліки механізмів, недосконалість технологічних процесів. Зокрема, умови праці характеризувались наступним: підвищена концентрація пилу у повітрі робочої зони пил 340-460 мг/м3 при ГДК 4.0 мг/м3; понижена температура повітря 16-20 С; підвищена вологість повітря 82-90%, швидкість руху повітря - 0,5-1,8 м/с; підвищений рівень шуму - 85-90 дБА при нормі 80 дБА; рівень фізичного перевантаження (параметри, ступінь, важкість роботи) - затрати енергії 1800-2300 ккал за зміну.
Згідно виписки з акту огляду МСЕК серії ВЕЭ-29 №012462 від 24.11.1992 року, ОСОБА_1 первинно встановлено 50% втрати професійного працездатності за профзахворюванням, та третю групу інвалідності.
Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДПА-02 №019960 від 26.06.2007 року, ОСОБА_1 повторно встановлено 50% втрати професійної працездатності, та третю групу інвалідності безстроково.
Наказом №148 від 16.02.1995 року у зв`язку з отриманим професійним захворюванням було встановлено виплату ОСОБА_1 у вигляді відшкодування моральної шкоди в розмірі 7500000 крб.
Відповідно до довідки ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», ОСОБА_1 було нараховано відшкодування моральної шкоди у сумі 7 500 000 крб. та виплачено у березні 1995 року.
З наданої табуляграми за березень 1995 року вбачаються виплати по коду класифікації 410, що означає виплату відшкодування шкоди завданої підприємством, в тому числі моральної шкоди, у розмірі 7 500 000 крб.
Надані докази про відшкодування моральної шкоди відповідачем, суд вважає достатніми, оскільки у зв`язку зі спливом строку зберігання документації деякі докази були знищені та надати їх суду відповідач не має можливості.
Суд не приймає твердження позивача про неотримання моральної шкоди від відповідача, оскільки наказ про виплату моральної шкоди оскаржено не було, позивач не звертався до суду щодо невиплати коштів, відображених у наказі та табуляграмі.
Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року, з подальшими змінами та доповненнями, № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надано роз`яснення про те, що, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.
Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками Конституційного Суду України закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.
Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а саме з 24.11.1992 року.
Цивільний кодекс України, який діяв до 2001 року не передбачав відшкодування моральної шкоди завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.
Стаття 237-1 КЗпП України, якою встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, відповідно до Закону України «Про внесення змін до КЗпП України» від 24.12.1999 року набрала чинності з 13.01.2000 року.
Тобто, зазначені правовідносини виникли в період дії КЗпП України та Цивільного кодексу, які станом на 24.11.1992 року, не передбачали права на відшкодування моральної шкоди.
До набрання чинності зазначеної норми правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди було врегульовано Законом України «Про охорону праці» та Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету міністрів України №472 від 23 червня 1993 року (зі змінами та доповненнями, затв. постановами КМУ від 18.07.1994 року № 492, 13.06.1995 року №410, 2.10.1995 року №777, 10.01.1996 року №34).
Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків введено в дію з 1 липня 1993 року.
Закон України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року, набрав чинності 01.01.1993 року.
За загальним правилом про дію нормативно-правового акту у часі до кожної події факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія факт чи відносини мали місце, а не на момент пред`явлення позову та розгляду його в судовому порядку. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовую цивільну відповідальність особи.
Таким чином, нормативно-правові акти, які набрали чинності після періоду, в який склалися правовідносини між сторонами, в тому числі ЦК України 2001 року, КЗпП України в редакції чинній на 24.11.1992 року, застосовані до спірних відносин бути не можуть.
Події, що стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце у 1992 році, відшкодування моральної шкоди має вирішуватися відповідно до Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року, що набрав чинності 01.01.1993 року, та Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету міністрів України №472 від 23 червня 1993 року, що набрали чинності 01.07.1993 року.
Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №210/3177/17.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з`ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру.
Надані відповідачем докази підтверджують відшкодування позивачу моральної шкоди у березні 1995 року.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).
Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що моральна шкода була відшкодована відповідачем позивачу ОСОБА_1 , а тому повторне відшкодування моральної шкоди в даному випадку неможливе.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 13, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», місце знаходження: 51400, Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Соборна, будинок №76, ЄДРПОУ 00178353.

Суддя С.М. Демиденко