ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/11594/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Димарчук Т.М., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просить:
визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати з 27.02.2022 по 19.05.2023 основних видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2022, на 01.01.2023; 
зобов`язати здійснити з 27.02.2022 по 19.05.2023 перерахунок та виплату грошового забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на 01.01.2023 для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням із урахуванням раніше виплачених сум;
визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік; 
зобов`язати здійснити нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік;
визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати за 2022 - 2025 роки грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням військової служби та звільненням з неї, без застосування розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 01.01.2022, на 01.01.2023;
зобов`язати здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги за 2022 - 2025 роки на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням військової служби та звільненням з неї ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2022, на 01.01.2023 для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням із урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 27.02.2022 по 28.03.2024 позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , у період з 29.03.2024 по 10.07.2025 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Позивач зазначає, що під час проходження військової служби йому протиправно, з 27.02.2022 по 19.05.2023 грошове забезпечення розраховувалось із застосуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року, а не на 01.01.2022, на 01.01.2023, що призвело до порушення майнових прав позивача, а саме отримання грошового забезпечення у належному розмірі та до зменшення розміру грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань виплачених у 2022-2023 роках. Компенсація невикористаної щорічної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсація невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, також протиправно розраховувались з грошового забезпечення із застосуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року.
Окрім того, зазначає, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік.
19.08.2025 представник позивача звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із запитом про надання інформації щодо всіх виплат та компенсацій за період проходження служби, однак на день подачі позову до суду відповідь від відповідача не надходила. 
ОСОБА_1 вважає дії відповідача щодо застосування при нарахуванні грошового забезпечення та інших виплат починаючи з 27.02.2022 по 19.05.2023 розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, протиправними, оскільки з 29.01.2020 положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб” (далі – Постанова №704) в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для розрахунку посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів. До спірних відносин належить застосувати пункт 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - закону про Державний бюджет України на відповідний рік із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
З наведених підстав просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відповідач Військова частина НОМЕР_1 у поданому до суду 30.10.2025 відзиві на позовну заяву позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час проходження військової служби позивачу виплачувалось належне грошове забезпечення, яке обчислювалось та нараховувалось у межах виділених коштів. 
Зазначає, що позивач проходив військову службу з 16.03.2022 по 10.07.2025 у військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_1 . Поряд з цим, відповідно до Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280, згідно рішення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 22.03.2018, Військова частина НОМЕР_1 , з дня її формування, була зарахована на фінансове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в подальшому – ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Таким чином, нарахування та виплата грошового забезпечення та усіх інших передбачених законодавством виплат для військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 в період до 30.06.2022 включно (тобто, за період проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 ) здійснювались розпорядником бюджетних коштів – ІНФОРМАЦІЯ_3 , на фінансовому забезпеченні якого перебували дані військові частини, тобто оскаржувані позивачем дії (бездіяльність) вчинялись не відповідачем, у зв`язку з чим у спірних правовідносинах щодо нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу, що мали місце в період до 30.06.2022, Військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем.
Представник відповідача вважає правомірним нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.07.2022 по 19.05.2023 з урахуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018. Зокрема, вказує на те, що положення пункту 4 Постанови №704 в первинній редакції (після скасування Шостим апеляційним адміністративним судом пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” (далі – Постанова №103) стосовно обчислення складових грошового забезпечення військовослужбовців виходячи з розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) прямо суперечить вимогам пункту 3 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06.12.2016 №1774-VІІ (далі – Закон №1774-VІІ).
Відповідач вважає, що оскільки норма пункту 3 розділу II Закону №1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за приписи пункту 4 постанови №704 у редакції до внесення змін Постановою №103, а також додатків 1,12,13,14 до постанови №704, правові підстави для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати – відсутні.
Отже, для обчислення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивачу в період з 01.07.2022 по 19.05.2023 тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням множився на розмір прожиткового мінімуму встановленого станом на 01 січня 2018 року.
Окрім того, зазначає, що в період з 20.05.2023 по 10.07.2025 виплата позивачу грошового забезпечення здійснювалась відповідачем, виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим званням в сумі 1762 гривні, тобто у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, пункту 4 постанови №704 (в редакції від 12.05.2023). Зокрема, згідно листа Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 14.11.2023 №220/13/7642 передбачено, що з 20.05.2023 розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14”.
Зазначає, що Постановою КМУ від 12.05.2023 №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704» внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, виклавши абзац перший в такій редакції: “4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 і 14.”
Крім того, позивач отримав у повному обсязі грошову допомогу на оздоровлення за спірний період, тобто за 2022, 2023, 2024 та 2025 роки. 
Згідно з п. 1 розділу XXIII Порядку військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. За правилами п. 7 розділу XXIII Порядку розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Відповідно до п. 9 розділу XXIII Порядку Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника). 
Відтак, для виплати допомоги для вирішення соціально-побутових питань є: рапорт військовослужбовця та наявність підстав для виплати передбачених Міністром оборони. 
Позивач отримав у повному обсязі грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік. При цьому, позивач протягом 2025 року до Військової частини НОМЕР_1 рапорт про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не подавав. 
В той же час, окремими дорученнями Міністра оборони України №2683/з від 01.02.2023, №183/уд від 16.01.2024 та №156/уд від 09.01.2025 визначено перелік підстав для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2023, 2024 та 2025 роках. У зв`язку з відсутністю підстав позивач у 2023-2025 роках допомоги для вирішення соціально-побутових питань не отримував.
З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 27.02.2022 по 28.03.2024 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , а у період з 29.03.2024 по 10.07.2025 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком Серії НОМЕР_3 від 20.04.2022 (а.с.7-8). 
Згідно рішення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 22.03.2018, Військова частина НОМЕР_1 , з дня її формування до 30.06.2022, була зарахована на фінансове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в подальшому – ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Як вбачається з листа командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 04.07.2022, відповідно до рішення Міністра оборони України від 13.06.2022 №12653/з та окремого доручення Міністра оборони України від 02.03.2022 №248/1200 запропоновано зарахувати на фінансове забезпечення з 01 липня 2022 року Військову частину НОМЕР_2 – до Військової частини НОМЕР_1 (а.с.41).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2025 №193 (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_1 , звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 03.07.2025 №172-РС з військової служби у запас за підпунктом “г” пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (через такі сімейні обставини - у зв`язку з перебуванням на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років), виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 10.07.2025 (а.с.9). 
Відповідно до наданих до матеріалів справи карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2022-2023 роки, позивачу грошове забезпечення в/ч НОМЕР_1 за період з 01.07.2022 по 19.05.2023 нараховувалося з посадового окладу 2730,00 грн та з окладу за військовим званням 530,00 грн, тобто, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, установленого на 01 січня 2018 року у розмірі 1762,00 грн, помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704 (а.с.38-38 зворот).
Відповідно до карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2022-2025 роки, йому була нарахована та виплачена: грошова допомога на оздоровлення: в серпні 2022 року у розмірі 13268,70 грн, в березні 2023 року у розмірі 21657,98 грн; в березні 2024 року у розмірі 21802,35 грн; в травні 2025 року у розмірі 21946,73 грн; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань: в грудні 2022 року у розмірі 530,00 грн (а.с.12 зворот-14).
В період з 01.07.2022 по 19.05.2023 нарахування грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових-питань за 2022 рік проведені з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року. 
Окрім того, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2025 №193 (по стройовій частині) наказано виплатити ОСОБА_1 компенсацію невикористаної щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки, невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки та одноразову грошову допомогу при звільнені, які були виплачені позивачу в серпні 2025 року.
09.05.2025 представник позивача звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом про надання інформації щодо всіх виплат та компенсацій за період проходження служби, однак на день подачі позову до суду відповідь від відповідача не надходила (а.с.11).
Позивач, вважаючи дії відповідача щодо виплати йому грошового забезпечення у неналежному розмірі протиправними, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється Законом України від 25.03.1992 №2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Закон України від 20.12.1991 №2011-XII “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту.
Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються всіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Приписами статті 2 Закону №2011-XII визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно приписів до частини 3 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
З 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (далі – Постанова №704), якою підвищено грошове забезпечення відповідних категорій осіб рядового і начальницького складу та закладено механізм щорічного збільшення його розміру у подальшому.
Так, відповідно до пункту 4 цієї Постанови у редакції, що була чинною до 24.02.2018, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
З 24.02.2018 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №103 (далі - Постанова №103), пунктом 6 якої пункт 4 Постанови №704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Отже, з 24.02.2018 змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) передбачено використання розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня 2018 року.
Водночас, Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнав протиправним та нечинним пункт 6 Постанови №103.
Наведене свідчить, що, починаючи з 29.01.2020, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями визначаються, як правило, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року. Лише у тому разі, якщо розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб є меншим ніж 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, для проведення відповідних розрахунків використовується величина, яка дорівнює 50 відсоткам розміру мінімальної заробітної плати.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06.12.2016 №1774-VIII (далі -Закон №1774-VIII) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом (01.01.2017) не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.
З аналізу наведених правових норм висновується, що з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704.
Таким чином, ураховуючи зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема згідно із Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік”, Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік”, Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік”, Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”, виникли підстави для перерахунку грошового забезпечення, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, висловлених, зокрема, у постановах від 19.10.2022 та від 15.06.2023 у справах №400/6214/21 та №380/13603/21 відповідно.
Верховний Суд у постанові від 15.11.2023 у справі №120/965/22-а звернув увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих, згідно з Постановою №704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величиною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
Так, статтями 7 Законів України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” від 02.12.2021 №1928-IX, “Про Державний бюджет України на 2023 рік” від 03.11.2022 №2710-IX установлено з 1 січня прожитковий мінімум для працездатних осіб 2481 грн та 2684 грн відповідно.
Разом з тим, суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 “Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704” внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” та викладено абзац перший в такій редакції:
“4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.”.
Постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 набрала чинності 20.05.2023.
Таким чином, з 20.05.2023 застосовується редакція пункту 4 Постанови №704, згідно з якою розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.”
Виходячи з викладеного, слідує, що з 29.01.2020 по 19.05.2023 відновлена дія такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року.
У цій справі судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що у спірному періоді (з 01.07.2022 по 19.05.2023) ОСОБА_1 грошове забезпечення виплачувалося з урахуванням посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані згідно з Постановою №704, виходячи з розрахункової величини прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01 січня 2018 року для працездатних осіб - 1762,00 грн.
Окрім того, в період з 01.07.2022 по 19.05.2023 позивачу була нарахована грошова допомоги на оздоровлення в серпні 2022 року у розмірі 13268,70 грн, в березні 2023 року у розмірі 21657,98 грн та матеріальна допомога для вирішення соціально побутових-питань в грудні 2022 року у розмірі 530,00 грн з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року. 
Пунктом 2 Постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197; далі – Порядок №260).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №260 посадові оклади виплачуються у розмірах, визначених додатками 1, 2, 12 і 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (зі змінами).
Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ оклади за військовими званнями виплачуються в розмірах, визначених у додатку 14 до постанови №704.
За приписами Порядку №260 посадовий оклад та оклад за військовим званням є розрахунковою величиною для виплати надбавок, доплат, винагород та премії, а також інших додаткових видів грошового забезпечення та разових виплат.
Грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього (пункт 14 розділу I Порядку №260).
Отже, виплата щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищень посадового окладу, надбавок, доплат, винагород, які мають постійний характер, премії) та одноразових - допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням.
Підсумовуючи вищевикладене, суд у даній справі дійшов переконання, що відповідач безпідставно здійснив обчислення та виплату грошового забезпечення позивача, застосовуючи механізм обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначений Постановою №704, з урахуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01.01.2018, при цьому допускаючи помилкове тлумачення положень нормативно-правових актів у зв`язку із скасуванням у судовому порядку пункту 6 Постанови №103. Неправильне обчислення з 29.01.2020 (день винесення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18) посадового окладу та окладу за військовим званням вплинув на розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших виплат, при нарахуванні яких враховується розмір посадового окладу, окладу за військовим званням, які були здійсненні у зв`язку із проходження служби та звільненням позивача.
З огляду на наведені вище положення нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, правові висновки Верховного Суду (у подібних правовідносинах) суд у цій справі дійшов висновку, що при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням Військова частина НОМЕР_1 у період з 01.07.2022 по 19.05.2023 протиправно не враховувала розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року як розрахункової величини, що призвело до виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 не в тому розмірі, який визначений чинним законодавством. Таким чином, у межах заявлених позивачем вимог підлягає перерахунку за період з 01.07.2022 по 19.05.2023 все грошове забезпечення (підвищень посадового окладу, надбавок, доплат, винагород, які мають постійний характер, премії) та одноразових - допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових-питань за 2022 рік з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний рік, в якому було здійснено нарахування, як розрахункової величини посадового окладу та окладу за військовим званням.
Суд наголошує, що положення пункту 4 Постанови №704, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, діяли станом на 01 січня 2020 року, на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання здійснити нарахування та виплату грошової компенсації невикористаної щорічної основної відпустки, додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, одноразової грошової допомоги при звільнені, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 3 пункту 7 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260 (далі - Наказ №260), військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Наказу №260 (у редакції від 30.06.2020), у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Відповідно до пункту 5 розділу XXXI Наказу №260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.
Відповідно до пункту 6 розділу XXXI Наказу №260, розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
Отже у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону №504/96-ВР та пунктом 12 частини 1статті 12 Закону №3551-ХІІ.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2025 №193 наказано виплатити ОСОБА_1 компенсацію невикористаної щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки, невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки та одноразову грошову допомогу при звільнені.
Відтак, нарахування позивачу компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки, невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки та одноразову грошову допомогу при звільнені, проведено відповідачу з урахуванням грошового забезпечення позивача у місяці видачі наказу та звільнення, тобто на липень 2025 року.
Разом з тим, 14.03.2025 Київський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі №320/29450/24, яким визнав протиправним та нечинним пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Шостий апеляційний адміністративний суд рішення від 18.06.2025 у справі №320/29450/24 залишив без змін.
У вказаному рішенні від 14.03.2025 суд зазначив, що визначення Урядом розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою КМУ №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум, як базовий державний стандарт, змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.
Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.
Відтак, вказаний пункт 2 Постанови №481 стосовно внесення змін до пункту 4 Постанови КМУ № 704 в частині обчислення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, зокрема, визначення розрахункової величини в фіксованому розмірі 1762,00 грн суперечить нормам розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1774-VIII та не підлягає застосуванню після 18.06.2025.
Таким чином, нарахування позивачу компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки, невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки та одноразової грошової допомоги при звільнені (проведених з урахуванням грошового забезпечення позивача у місяці видачі наказу та звільнення, тобто на липень 2025 року) відповідачем протиправно проведено з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням з урахуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01.01.2018, а не з урахуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01.01.2025, відтак в цій частині позов належить задовольнити.
При вирішенні спору в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, суд зазначає наступне.
Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №1294 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Згідно з п. 1 розділу XXIII Порядку військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. 
За правилами п. 7 розділу XXIII Порядку розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Відповідно до п. 9 розділу XXIII Порядку Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника). Звідси слідує, що приводом для виплати допомоги для вирішення соціально-побутових питань є: рапорт військовослужбовця та наявність підстав для виплати передбачених Міністром оборони. 
Позивач. протягом 2025 року до військової частини НОМЕР_1 рапорт про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не подавав. 
За обставин цієї справи, з огляду на наведені вище положення щодо умов виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік , суд не вбачає підстав для визнання бездіяльності відповідача протиправною, а тому у задоволенні позову у цій частині позовних вимог слід відмовити.
Поряд з цим, відповідно до Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280, згідно рішення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 22.03.2018, Військова частина НОМЕР_1 , з дня її формування, була зарахована на фінансове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в подальшому – ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
З 01.07.2022 Військовою частиною НОМЕР_1 припинено перебування на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрито власний особовий рахунок, розпочато ведення самостійного (окремого) фінансового господарства та набуто статусу розпорядника бюджетних коштів, що підтверджується листом командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 04.07.2022 №760/15-5661.
Таким чином, нарахування та виплата грошового забезпечення та усіх інших передбачених законодавством виплат для військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 в період 27.02.2022 до 30.06.2022 включно (тобто, за період проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 ) здійснювались розпорядником бюджетних коштів – ІНФОРМАЦІЯ_3 , на фінансовому забезпеченні якого перебували Військова частина НОМЕР_1 та Військова частина НОМЕР_2 , відтак в частині позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 за період з 27.02.2022 до 30.06.2022, належить відмовити.
Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази у справі, взаємопов`язані позовні вимоги належить задовольнити частково у спосіб визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу в періоди з 01.07.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, усіх щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення, премії) та одноразових видів грошового забезпечення - допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових-питань за 2022 рік, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 та станом на 01.01.2023; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок та виплату за період з 01.07.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, усіх щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення, премії) та одноразових видів грошового забезпечення - допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових-питань за 2022 рік (з урахуванням раніше виплачених сум) із застосуванням розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року виплати, а саме - на 01 січня 2022 року та на 01 січня 2023 року; визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки, невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки та одноразової грошової допомоги при звільнені, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок та виплату компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки, невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки та одноразової грошової допомоги при звільнені (з урахуванням раніше виплачених сум) із застосуванням розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року виплати, а саме - на 01 січня 2025 року, та про відмову в задоволенні решти позовних вимог.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 01.07.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, усіх щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення, премії) та одноразових видів грошового забезпечення - допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових-питань за 2022 рік, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 в періоди з 01.07.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, усіх щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення, премії) та одноразових видів грошового забезпечення - допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових-питань за 2022 рік, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів-України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (з урахуванням раніше виплачених сум).
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки, невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки та одноразової грошової допомоги при звільнені, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки, невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки та одноразової грошової допомоги при звільнені, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (з урахуванням раніше виплачених сум).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя Т.М. Димарчук