Справа № 161/21546/25 
Провадження № 2/161/571/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого – судді Філюк Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Романюк М.М.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, - 

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. 
Позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2019 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 04 вересня 2019 року і до досягнення повноліття. На підставі вказаного рішення 05 серпня 2020 року видано виконавчий лист та 12 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62801094, яке на даний час перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, станом на дату звернення з даним позовом до суду виникла заборгованість. Позивачем проведено відповідний розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 04 вересня 2019 року по 25 липня 2025 року, яка становить 103500 гривень.
Крім того, вказує, що має право на отримання індексації за весь період стягнення аліментів, а саме з 04 вересня 2019 року по 25 липня 2025 року, і оскільки державним виконавцем індексацію розміру аліментів не проведено, вона просить стягнути з відповідача суму індексації в розмірі 37182,87 гривень в судовому порядку.
Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги просили задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Вказував, що він сплачує аліменти на утримання дитини і жодної заборгованості у нього не існує.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2019 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 04 вересня 2019 року і до досягнення повноліття. 
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України).
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України).
Положеннями ч. 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Відповідно до ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відповідно до ст. 71 Закону України « Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.
Таким чином, у відповідності до законодавства України, належним та допустимим доказом наявності та розміру заборгованості зі сплати аліментів є відповідна довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів, видана органом державної виконавчої служби або ж приватним виконавцем.
Відповідно до положень ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1статті 80 ЦПК України).
У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись з позовом до суду про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позивач не підтвердила належними та допустимими доказами наявність такої заборгованості та її розмір. А тому, на переконання суду, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів до задоволення не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.
Крім того, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення суми індексу інфляції на заборгованість по аліментам.
Частинами 1 та 2 ст. 184 СК України визначено, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Згідно з ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.
Оскільки, здійснення розрахунків заборгованості по аліментах (індексації аліментів) відноситься до повноважень виконавця, з метою не порушення його дискреції, суд не вправі здійснювати такий розрахунок, підміняючи особу, що здійснює виконавче провадження, та перебирати на себе повноваження виконавця щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до його компетенції. До того ж, незгода з діями виконавця щодо проведення індексації аліментів може бути вирішена судом виключно в порядку, що передбачений розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».
Таким чином суд роз`яснює, що у випадку неналежного перерахунку заборгованості по аліментам без врахування індексації позивач не позбавлена звернутися за захистом своїх прав до суду у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, що регулюється нормами розділу VІІ ЦПК України, а не в порядку позовного провадження.

Керуючись 10, 12, 28, 77, 81, 263-265, 280-284, 288, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Дата складання повного тексту рішення 15 січня 2026 року. 

Суддя  Луцького міськрайонного суду 
Волинської області        Філюк Т.М.