ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/16756/24
Номер провадження 22-ц/818/433/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,
суддів Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області на додаткове рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 09 червня 2025 року по справі № 643/16756/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, треті особи: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Друга Харківська міська державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, треті особи: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття арешту з нерухомого майна, в якому просила зняти арешт з належної їй квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про накладення арешту на майно старшого слідчого СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Булах А.П., № б/н від 27 жовтня 2008 року, зареєстрований 27 жовтня 2008 року Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8118680.
Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 09 травня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Знято арешт з майна, що належить ОСОБА_1 , - квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , накладений на підставі постанови про накладення арешту на майно старшого слідчого СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Булах А.П. № б/н від 27 жовтня 2008 року, зареєстрований 27 жовтня 2008 року Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8118680.
14 травня 2025 року від представника позивачки адвоката Дробчак Л.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. 
Заява мотивована тим, що судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Вказала, що 15 липня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Дробчак Л.В. було укладено договір про надання правничої допомоги № б/н. За вказаним договором позивачкою сплачено адвокату Дробчак Л.В. гонорар у сумі 38 700,00 грн, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордера, актів приймання-передачі виконаних робіт, реєстром витрат на професійну правничу допомогу № 14/05-01/2025 від 14 травня 2025 року, відповідно до якого всі види правової допомоги, які було надано, потребують спеціальних професійних навичок та стосуються конкретної справи, яка розглядалась Салтівським районним судом міста Харкова. Усі дії, що вчинялись представником позивачки у процесі розгляду справи № 643/16756/24, були необхідними та спрямованими на захист прав та інтересів ОСОБА_1 . У зв`язку з задоволенням позову вказана сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача ГУНП в Харківській області. Докази щодо розміру судових витрат були подані в межах визначеного нормами процесуального законодавства п`ятиденного строку з дати ухвалення рішення суду, про що було попередньо зроблено письмову заяву, викладену у позовній заяві, тобто до закінчення судових дебатів.
Просила стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 38 700,00 грн.
16 травня 2025 року від Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Вказало, що до заяви не долучений детальний опис робіт, наданих послуг, витрат часу за кожним видом робіт, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір гонорару адвоката не відповідає критеріям реальності, обґрунтованості та співмірності. Подані акти приймання-передачі виконаних робіт не містять жодного конкретного розрахунку витраченого часу або деталізації фактично виконаних дій. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обсяг наданої правничої допомоги та час, витрачений адвокатом на підготовку і ведення справи. Представник позивачки брала участь лише у чотирьох судових засіданнях, які проводились в режимі відеоконференції, тривалість кожного з яких в середньому не більше 20 хвилин. Заявлена сума компенсації витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн за підготовку та подання запиту викликає сумніви щодо її обґрунтованості, достовірності та відповідності принципам розумності, реальності та співмірності. За відсутності підтверджень виняткової складності справи, високої кваліфікації представника або особливих умов виконання завдання, заявлена сума є завищеною. Отже, судові витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню.
19 травня 2025 року від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких він вказав, що існують підстави як для повної відмови у стягненні з нього судових витрат, так і для їх істотного зменшення. У даній справі спір виник виключно через необхідність скасування арешту, накладеного в рамках кримінальної справи, яка розслідувалась органом міліції. Органи Національної поліції не здійснювали досудове розслідування у цій справі. Саме дії та бездіяльність органів міліції (ГУМВС) призвели до ситуації, коли арешт не було своєчасно скасовано. Вимоги про відшкодування судових витрат мають покладатися на сторону, яка протиправними діями або бездіяльністю спричинила необхідність судового розгляду та захисту порушеного права. У даній ситуації такою стороною є орган, який наклав арешт та не забезпечив можливість його скасування в передбаченому законом порядку через втрату справи тобто, орган міліції (ГУМВС). ГУНП в Харківській області було створено пізніше, не має прямого відношення до первинної підстави арешту та втрати матеріалів кримінальної справи, тож стягнення з нього судових витрат є несправедливим. Натомість ГУНП в Харківській області усіляко сприяло вирішенню питання щодо зняття арешту, співпрацювало зі стороною позивача, надаючи наявні відомості щодо обставин втрати справи, а також не висловлювало заперечень проти задоволення позовних вимог у межах, необхідних для захисту порушеного права. Водночас, якщо суд дійде висновку про можливість стягнення витрат з відповідача, то заявлена до стягнення сума 38 700,00 грн є надмірною та необґрунтованою. Обсяг зібраних позивачкою доказів, хоч і вимагав певних запитів, не свідчить про виняткову складність справи, що виправдовувала б такий високий розмір гонорару. Справедливою вартістю послуг адвоката вважав розмір 3408,00 грн.
Додатковим рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 09 червня 2025 року стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн; у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - 20 000,00 грн. У задоволенні іншої частини вимог про відшкодування витратна професійну правничу допомогу - відмовлено.
Додаткове рішення суду мотивовано тим, що враховуючи реальність та необхідність судових витрат, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, беручи до уваги, що саме дії та бездіяльність органів міліції (ГУМВС в Харківській області) призвели до ситуації, коли арешт не було своєчасно скасовано в кримінальному процесуальному порядку, а заявлені позивачем до стягнення з ГУНП в Харківській області витрати виникли внаслідок необхідності усунення перешкод, створених діями іншого органу, з огляду на принцип співмірності та розумності судових витрат, справедливим є покладення на відповідача обов`язку з відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.
На вказане судове рішення 08 липня 2025 року через систему «Електронний суд» ГУНП в Харківській області до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що вимоги про відшкодування судових витрат мають покладатися на сторону, яка протиправними діями або бездіяльністю спричинила необхідність судового розгляду та захисту порушеного права. Враховуючи, що ГУНП в Харківській області не має прямого відношення до первинної підстави арешту та втрати матеріалів кримінальної справи, стягнення з нього судових витрат є несправедливим. Заявлені послуги та їх вартість не відповідають рекомендованим ставкам та критеріям розумності. Вартість послуг адвоката у розмірі 2000,00 грн за один запит, що є типовим документом, є завищеною порівняно з рекомендованими ставками. Встановлення вартості послуг адвоката за кількістю сторінок складених документів, а не за складністю чи типом документа та рекомендованою ставкою, може призводити до необґрунтованого завищення витрат. За увесь розгляд справи адвокат був залучений до участі у судових засіданнях менше ніж 1,5 години, що має бути враховано при оцінці заявлених до стягнення витрат. Акти та реєстр не містять детального опису роботи, витраченого часу за кожним видом послуги, що унеможливлює перевірку відповідності заявленої вартості витраченому часу. Підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення є похідною від основного судового процесу, нарахування значної окремої плати за цей документ є необґрунтованим. Справа не є складною, стосується зняття арешту через об`єктивну неможливість вирішення питання в кримінальному процесі (втрата справи, смерть обвинуваченого). Суд фактично констатував факт неможливості зняття арешту іншим шляхом. 
Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області на додаткове рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 09 червня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 представляла адвокат Дробчак Л.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 15 липня 2024 року та ордерів серія АХ № 1003094 від 30 грудня 2024 року, серія АХ № 1260093 від 14 травня 2025 року (а.с. 14, 205-206 том 1).
Пунктом 3.1. вказаного договору передбачено, що за надання адвокатом правничої допомоги клієнт зобов`язується сплатити гонорар адвоката, який розраховується відповідно до Рекомендованих ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням № 13/1/7 на засіданні Ради адвокатів Харківської області від 21 листопада 2021 року, з якими клієнт ознайомлений перед підписанням цього договору, та передбачено порядок оплати (а.с. 206 зворот том 1).
У позовній заяві Шарапової О.В. зазначено, що розрахунок витрат на правничу допомогу буде надано у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України (а.с. 9 том 1).
За подачу позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією 1304-1810-0837-9185 від 30 грудня 2024 року (а.с. 12 том 1).
Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 09 травня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. 
14 травня 2025 року, тобто у межах передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України строку, представник позивачки адвокат Дробчак Л.В. подала заяву про ухвалення додаткового рішення. До заяви долучені копії актів приймання-передачі виконаних робіт, квитанцій до прибуткового касового ордера та реєстр витрат на професійну правничу допомогу № 14/05-01/2025.
З вказаного реєстру вбачається, що адвокатом Дробчак Л.В. надано ОСОБА_1 наступні послуги: підготовка та подання адвокатських запитів №17-29/07-2024 від 19 липня 2024 року, №15-06/09-2024 від 03 вересня 2024 року, №16-29/09-2024 від 24 вересня 2024 року, №11-19/10-2024 від 22 жовтня 2024 року вартістю по 2000,00 грн за запит; підготовка та подання позовної заяви до ГУНП в Харківській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Другої Харківської міської державної нотаріальної контори, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття арешту з нерухомого майна (на 10 аркушах з вирахуванням опису переліку додатків до позовної заяви) від 30 грудня 2024 року вартістю 7000,00 грн; підготовка та подання клопотання про залучення співвідповідача від 22 січня 2025 року (на 3 аркушах) вартістю 2100,00 грн; участь у судових засіданнях 30 січня 2025 року, 25 лютого 2025 року, 01 квітня 2025 року та 01 травня 2025 року вартістю по 4000,00 грн за засідання; підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 643/16756/24 (на 8 аркушах з вирахуванням опису переліку додатків до заяви) від 14 травня 2025 року вартістю 5600,00 грн. Загалом вартість послуг склала 38 700,00 грн (а.с. 225 том 1).
Надання адвокатом Дробчак Л.В. вказаних послуг підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт: № 01-07/01-2024 від 01 серпня 2024 року; № 01-10/01-2024 від 03 жовтня 2024 року; № 01-11/01-2024 від 05 листопада 2024 року; № 01-12/01-2024 від 03 січня 2025 року; № 01-01/01-2025 від 04 лютого 2025 року; № 01-02/01-2025 від 01 березня 2025 року; № 01-05/01-2025 від 01 травня 2025 року; № 01-05/01-2025 від 14 травня 2025 року. На підтвердження оплати ОСОБА_1 вказаних послуг надані копії квитанцій до прибуткового касового ордеру: № 02-07/01-2024 від 01 серпня 2024 року на суму 2000,00 грн, № 02-10/01-2024 від 03 жовтня 2024 року на суму 4000,00 грн; № 02-11/01-2024 від 05 листопада 2024 року на суму 2000,00 грн, № 02-12/01-2024 від 03 січня 2025 року на суму 7000,00 грн; № 02-01/01-2025 від 04 лютого 2025 року на суму 6100,00 грн; № 02-02/01-2025 від 01 березня 2025 року на суму 4000,00 грн; № 02-05/01-2025 від 01 травня 2025 року на суму 4000,00 грн; № 02-05/02-2025 від 14 травня 2025 року на суму 9600,00 грн (а.с. 209-224 том 1).
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу, та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Матеріалами справи дійсно підтверджується надання адвокатом Дробчак Л.В. позивачці ОСОБА_1 послуг з професійної правничої допомоги, а саме: складання адвокатських запитів від 19 липня 2024 року, 03 вересня 2024 року, 24 вересня 2024 року, 22 жовтня 2024 року; підготовка та подання позовної заяви, клопотання про залучення співвідповідача; участь у судових засіданнях 30 січня 2025 року з 11:16 до 11:26, 25 лютого 2025 року з 11:36 до 11:46, 01 квітня 2025 року з 10:36 до 10:40 та 01 травня 2025 року з 14:12 до 14:39, що підтверджується протоколами судових засідань, а також підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.
При цьому, складені процесуальні документи та адвокатські запити не є значними за обсягом і складними з точки зору їх змісту. У задоволенні клопотання про залучення співввідповідача судом відмовлено, тож підстав для покладення на відповідача витрат на послуги адвоката з його складання, що не були необхідними для розгляду справи, колегія суддів не вбачає. Участь адвоката у судових засіданнях була не тривалою, отже покладення на відповідача витрат на послуги адвоката позивачки у розмірі по 4000,00 грн за кожне судове засідання не є співмірним витраченому адвокатом часу.
Щодо витрат на складання заяви про ухвалення додаткового рішення, то фактично вона є заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, її надання є правом сторони, тож витрати на підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення відшкодуванню не підлягають. Аналогічний висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/21.
З урахуванням категорії справи (зняття арешту з майна), обсягу доказів, наявності сталої судової практики, колегія суддів вважає, що надання правничої допомоги не потребувало від професійного адвоката значних витрат часу і зусиль, та розмір витрат на правничу допомогу, вказаний в актах приймання-передачі виконаних робіт, є завищеним, не співмірним обсягу і складності наданих послуг. 
Враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволено, з урахуванням обсягу та складності наданих позивачці послуг з правничої допомоги протягом розгляду справи, категорії справи, обсягу доказів, критерію реальності і необхідності адвокатських витрат, судова колегія вважає, що з ГУНП в Харківській області на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, що відповідає принципам справедливості, співмірності та розумності судових витрат.
Разом з тим, заперечення відповідача щодо покладення на нього судових витрат у зв`язку з тим, що його діями права позивачки не порушено, а підставою для її звернення до суду з позовом було невиконання своїх обов`язків ГУМВС щодо зняття арешту з майна у порядку КПК України, колегія суддів відхиляє. Відповідачами у справах про зняття арешту є особа, в інтересах якої було накладено арешт. У даному випадку арешт було накладено в інтересах держави Україна постановою старшого слідчого СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Булах А.П. МВС України є органом влади, який формує державну політику у сфері, зокрема забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг. Водночас, реалізація державної політики у вказаній сфері відноситься до компетенції Національної поліції, а до цього відповідні завдання та функції держави покладалися на міліцію. Оскільки ГУНП в Харківській області є відповідачем у даній справі, тож має брати участь у розподілі судових витрат згідно вимог ст. 141 ЦПК України. Отже, його доводи щодо неналежності його як відповідача та відсутності підстав для стягнення з нього судових витрат є необґрунтованими.
Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення суду слід змінити, зменшивши суму судових витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з ГУНП в Харківській області на користь ОСОБА_1 , з 20 000,00 грн до 8000,00 грн.
Доводів щодо незгоди з додатковим рішенням суду в частині розміру стягнутого судового збору апеляційна скарга ГУНП в Харківській області не містить, такий розмір відповідає встановленій законом ставці та підтверджується квитанцією, тож в цій частині підстав для скасування чи зміни додаткового рішення немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задовольнити частково.
Додаткове рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 09 червня 2025 року в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу змінити, зменшивши суму судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 , з 20 000,00 грн до 8000 (вісім тисяч) грн 00 коп.
В іншій частині додаткове рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 02 лютого 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина