Копія
154/2324/24
1-кп/154/176/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 року      м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілих ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду кримінальне провадження №12024030000000261 про обвинувачення 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області, Володимир-Волинського району, м. Устилуг, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, військовослужбовця,  громадянина України, українця, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 близько 09 години 45 хвилин, керуючи автомобілем марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись дорогою Н-22 сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне зі сторони м. Устилуг, Володимирського району Волинської області в напрямку до м. Володимир, Волинської області, поблизу повороту до с. Хрипаличі Володимирського району Волинської області, проявив безпечність, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагував на її зміну, в момент виникнення небезпеки для руху, а саме пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , які перетинали проїзну частину дороги зліва направо по напрямку руху автомобіля в межах дії інформаційно-вказівних дорожніх знаків 5.38.1-5.38.2 Правил дорожнього руху України, що позначають пішохідний перехід, по нерегульованому пішохідному переходу, і яких він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб надати їм дорогу, внаслідок чого скоїв на них наїзд. 
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку з крововиливами під мозкові оболонки, чисельних зламів ребер з забоєм легень, злами грудного та шийного відділів хребта з розривом спинного мозку, закритий злам кісток тазу справа, садна, синці кінцівок, тулуба, забійна рана голови. Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» від 17 січня 1995 року, ушкодження у вигляді забою головного мозку з крововиливами під мозкові оболонки, злами грудного та шийного відділу хребта з розривом спинного мозку належать до тяжких як небезпечних для життя в момент їх спричинення і в даному конкретному випадку викликали смерть потерпілої. Синці та садна відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, забійна рана - легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, злами ребер з забоєм легень, злам кісток тазу - тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Крім того, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоуламкового перелому нижньої третини правої малогомілкової кістки зі зміщенням і вивихом стопи в гомілково-ступеневому суглобі в зовнішню сторону; роздавлено-скальпованої рани переднього відділу правої стопи з переломами нігтьових фаланг 1 та 2 пальців, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я , поскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби. 
В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 п. 2.3 б), п.2.3.д), п.12.1, п.12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), а саме:
-п. 2.3 б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
-п. 2.3 д) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
-п.12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
-п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
-п.18.1 - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та обставини викладені у обвинувальному акті визнав повністю. Пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 він керував автомобілем марки «OPEL». Рухаючись з м. Устилуг в м. Володимир, поблизу с. Хрипаличі, здійснив наїзд на пішоходів, які переходили дорогу по пішохідному переходу. Зіткнення відбулось із-за його неуважності. Він викликав швидку медичну допомогу та працівників поліції. Визнав цивільний позов частково, зокрема моральну шкоду в розмірі 400000 грн в користь потерпілої ОСОБА_7 та 100000 грн моральної шкоди в користь ОСОБА_8 . Просив врахувати, що під час судового розгляду він відшкодував потерпілій ОСОБА_7 10 000 грн моральної шкоди, а ОСОБА_8 відшкодував 20 000 грн моральної шкоди. Щиро кається у вчиненому злочині, просить суворо не карати.
Окрім повного визнання вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його вина підтверджується насупними дослідженими судом доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 вона із своєю матір`ю ОСОБА_10 вийшли із маршрутного автобуса поблизу повороту до с. Хрипаличі і переходили автомобільну дорогу по пішоходному переходу. Коли вони дійшли до середини пішохідного переходу, то вона відчула удар. Побачила, що на них здійснив наїзд автомобіль, внаслідок чого її матір загинула на місці події, а вона отримала травми ноги. ОСОБА_4 приходив до неї в лікарню. Підтвердила, що їй повністю відшкодовано матеріальну шкоду. Моральну шкоду відшкодовано частково в розмірі 10 000 гривень. Просить стягнути із ОСОБА_4 в її користь 690 000 гривень. Просить призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами строк на 3 роки. 
Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, ІНФОРМАЦІЯ_4 йому повідомив батько, що внаслідок ДТП загинула його бабуся ОСОБА_10 , а його мама ОСОБА_7 отримала травму ноги. Він спілкувався з ОСОБА_4 і це були зустрічі лише перед судовими засіданнями. Смерть бабусі це велика для нього втрата, а тому просить стягнути із ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 300 000 гривень. Підтвердив, що йому відшкодовано 20 000 моральної шкоди. Просить призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами.
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), схемою до ДТП, фототаблицею до протоколу огляду місця ДТП від ІНФОРМАЦІЯ_4, які підтверджують, що ІНФОРМАЦІЯ_4 на нерегульованому пішохідному переході на автодорозі Н-22 сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне в напрямку м. Володимира Волинської області, ОСОБА_4 здійснив наїзд напішохода ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Внаслідок даної ДТП, пішоход ОСОБА_10 померла на місці події.
а.к.п. 78-104;
Висновком судово-медичної експертизи №69 від 25.06.2024, відповідно до якої при проведенні експертизи трупа ОСОБА_10 виявлено слідуючі тілесні ушкодження: закрита черпно-мозкова травнма: забій головного мозку з крововиливами під мозкові оболонки, чисельні злами ребер з забоєм легень, злами грудного та шийного відділв хребта з розривом спинного мозку, закритий злам кісток тазу справа, садна, чинці кінцівок, тулуба, забійна рана голова. Дані тілесні ушкодження виникли від дій тупих твердих предметів,виникли вони одночасно або у швидкій послідовності одлне за одним. Згідно «Правил судово-медичного визначення сткпеня тяжкості тілесних ушкоджень» від 17.01.1995 року, наказ №6 п. 2.1.3 ушкодження у вигляді забою головного мозку з крововиливами під мозкові оболонки, злами грудного та шийного відділів хребта з розривом спинного мозку, належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення, і в даному конкретному випадку викликали смерть під експертної. Синці та садна, згідно цього ж наказу, п.2.3.5 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, забійна рана - легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоровя )п.2.3.3., злами ребер з забоєм легень, злам кісток тазу - тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості (п.2.2.2). 
Судово-медичних даних щодо можливості отримання даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту, з морфологічних особливостей останніх, не виявлено.
В комплексі дані тілесні ушкодження є характерними для пішохода, що знаходився у вертикальному положенні, що загинув внаслідок наїзду легкового транспортного засобу, первинний контакт з якими відбувся в праву бокову частину тіла, а саме в праву поперекову ділянку.
а.к.п. 114-116; 
Висновком судово-медичної експертизи від 25.06.2024 № 417, який підтверджує, що ОСОБА_7 отримала слідуючі ушкодження: відкритий багатоуламковий перелом нижньої третини правої малогомілкової кістки зі зміщенням і вивихом стопи в гомілоково-сткпневому суглобі в зовнішню сторону; роздавлено-скальпована рана переднього відділу правої стопи з переломами нігтьових фалангів 1 та 2 пальців стопи. Дані тілесні ушкодження виникли від тарвмуючої дії тупого предмета, цілком можливо при ДТП. За ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби 
а.к.п. 117;
Висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 25.06.2024, яий підтверджує, що з технічної точки зору, водій автомобіля марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 18.1 ПДР України, тобто повинен був з моменту виявлення виходу пішоходів на нерегульований пішохідний перехід зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб надати дорогу пішоходам. З технічної точки зору, водій автомобіля марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість дати дорогу пішоходам із заданого моменту виникнення небезпенки для руху. З технічної точки зору дії водія автомобіля марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам пункту 18.1. ПДР України, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди
а.к.п. 118-123;
Протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 02.06.2024, відповідно до якого під час даної слідчої дії ОСОБА_4 підтвердив, що керуючи автомобілем марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 на нерегульованому пішоходному переході здійснив наїзд на пішоходів
а.к.п. 125-129;
Суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та спричинили смерть потерпілого є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.
Обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, котрі обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який є необережним тяжким злочином, сукупність пом"якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який не судимий, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Тобто, при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, тощо, а й особливості вчинення конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.
При призначенні покарання судом враховано ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину та тяжкість наслідків внаслідок порушення ОСОБА_4 ПДР України - втрата найвищої соціальної цінності, проголошеної ч.1 ст.3 Конституції України - життя людини. Тобто даним злочином завдано невідворотних тяжких наслідків. 
Крім того, суд враховує позицію потерпілих про призначення виду та строку покарання, які хоча і не є визначальними, однак оцінюються в сукупності з іншими обставинами справи, які наполягали на призначенні покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування трансопортними засобами. 
Суд вважає, що вперше притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, відсутність судимостей, часткове відшкодування шкоди, перебування на утримання малолітньої дитини, наявність пом`якшуючих обставин, певною мірою знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, однак не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування до обвинуваченого положення ст. 69 КК України або ст.75 КК України, оскільки даним злочином заподіяно невідворотних тяжких наслідків - смерть лидини.
Наведені обставини дають суду підстави дійти висновку про призначення основного покарання у виді позбавлення волі, однак у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 286 КК України. 
На думку суду, призначення покарання із застосуванням ст. 69 ККУкраїни або ст.75 КК України, не буде відповідати загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання буде недостатнім для досягнення мети такого покарання, не буде співмірним протиправному діянню і не може вважатися явно справедливим через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Виправлення має на меті шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що є важливим результатом застосування покарання та суттєвим показником його ефективності.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.
Крім того, суд бере до уваги рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) в якому наголошено, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
За таких обставин, суд дійшов висновкупро можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства та призначає основне покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.
Також суд вважає, що застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами слугуватиме меті попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нових аналогічних злочинів в майбутному.
На думку суду, покарання у виді мінімального строку позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів і відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Потрепілою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подано цивільний позов до ОСОБА_4 
про стягнення в користь ОСОБА_7 23114,30 грн матеріальної шкоди завданої злочином, 700000 грн моральної шкоди, в користь ОСОБА_8 300000 моральної шкоди.
Оскільки ОСОБА_4 відшкодував потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду в 
розмірі 23114,30 грн і потерпіла просила позов в частині стягнення в її користь матеріальної шкоди залишити без розгляду, а тому суд залишає без розгляду цивільний позов в частині стягнення в користь ОСОБА_7 матеріальної шкоди.
Вирішуючи позов потерпілих про стягнення моральної шкоди, суд виходить з 
наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Згідно з ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Статтею 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно з роз`яснень, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості.
Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 було спричинено моральні страждання, зазначена ситуація для неї була стресовою, яка внесла істотні зміни в її життя, був порушений її оптимальний, звичний спосіб життя, оскільки вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження і протягом тривалого часу перебувала на лікуванні.
Також внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 померла близька людина потерпілої ОСОБА_7 - її мама ОСОБА_10 , що спричинило невідворотні тяжкі наслідки. 
Оскільки під час розгляду кримінального провадження повністю доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження та спричинило смерть ОСОБА_10 , яка була матір`ю ОСОБА_7 , внаслідок чого протиправними діями ОСОБА_4 завдана моральна шкода, а тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 зобов`язаний відшкодувати потерпілій ОСОБА_7 моральну шкоду. 
Враховуючи наведені обставини, враховуючи ступінь вини ОСОБА_4 , виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що в результаті злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 спричинено фізичний біль, душевні страждання, порушення нормальних життєвих зв`язків, оскільки вона була змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, внаслідок чого у неї змінився та був порушений нормальний спосіб життя в негативну сторону, глибину душевних страждань, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що 700 000 грн моральної шкоди з урахуванням принципу справедливості і розумності, буде відповідати завданим потерпілій моральним стражданням.
Беручи до уваги, що ОСОБА_4 відшкодував потерпілій ОСОБА_7 10 000 грн моральної шкоди, а тому з ОСОБА_4 підлягає стягненню в користь ОСОБА_7 690 000 грн моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. 
Оскільки протиправними діями ОСОБА_4 спричинено невідворотні тяжкі наслідки - смертьОСОБА_10 , яка була бабусею потерпілого ОСОБА_8 , спричинено потерпілому душевні страждання з приводу смерті близької людини, внаслідок чого завдана моральна шкода, а тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 зобов`язаний відшкодувати потерпілому ОСОБА_8 моральну шкоду.
При визначенні розміру моральної шкоди суд бере до уваги ступінь спорідненості ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , вік потерпілого ОСОБА_8 , який є повнолітнім, вік ОСОБА_10 , якій на день дорожньо-транспортної пригоди було 74 роки, а також ту обставину, що ОСОБА_8 не перебував на утриманні ОСОБА_11 , що певною мірою впливає на обсяг та глибину душевних страждань потерпілого ОСОБА_8 . 
Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких потерпілий ОСОБА_8 зазнав внаслідок смерті ОСОБА_10 , глибину душевних страждань, з урахуванням принципу розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що 150 000 грн моральної шкоди буде відповідати завданим потерпілому ОСОБА_8 моральним стражданням.
Оскільки ОСОБА_4 відшкодував потерпілому ОСОБА_8 20 000 грн моральної шкоди, а тому з ОСОБА_4 підлягає стягненню в користь ОСОБА_8 130 000 грн моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. 
Речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати стягнути із обвинуваченого.
Арешт майна скасувати.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
 
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 690 000 грн моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_8 130 000 грн моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 23114,30 грн матеріальної шкоди - залишити без розгляду.
Речовий доказ - автомобіль марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику - ОСОБА_4 .
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4  в користь держави 9087,36 грн процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертівдля проведення судової інженерно-транспортної експертизи.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.06.2024 - скасувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Суддя ОСОБА_1