САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Справа №206/4340/25
2/206/140/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

03.02.2026 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючий суддя  Румянцев О.П.,
секретар судового засідання   Богатько Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, 

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду міста Дніпра із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. З обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано. Від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2015 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2015 року та до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 24.04.2015 року та до досягнення дитиною трирічного віку. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2019 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 08.11.2019 року і до повноліття дитини. Згідно довідки Самарського ВДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) заборгованість зі сплати аліментів по ВП №49444254 за період з листопада 2015 року по червень 2025 року включно складає 303181,91 грн. Згідно довідки Самарського ВДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) заборгованість зі сплати аліментів по ВП №61225958 за період з листопада 2015 року по червень 2025 року включно складає 229917,00 грн. Просить суд, стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 533098 (п`ятсот тридцять три тисячі дев`яносто вісім) грн. 91 коп. 
18 грудня 2025 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. 
Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Враховуючи позицію позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні підстави. 
Судом встановлено, що від спільного життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем (а.с.18, 19).
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2015 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2015 року та до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 24.04.2015 року та до досягнення дитиною трирічного віку (а.с.8). 
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2019 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 08.11.2019 року і до повноліття дитини (а.с.9).
Згідно довідки Самарського ВДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) заборгованість зі сплати аліментів по ВП №49444254 за період з листопада 2015 року по червень 2025 року включно складає 303181,91 грн. (а.с.10-14).
Згідно довідки Самарського ВДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) заборгованість зі сплати аліментів по ВП №61225958 за період з листопада 2015 року по червень 2025 року включно складає 229917,00 грн. (а.с.15-17).
Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з наступних висновків.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. 
Стаття 18 Конвенції про права дитини 1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, визначає обов`язок Держави-учасниці докладати всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Згідно із ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Предметом доказування у справі про стягнення неустойки за порушення аліментного зобов`язання зокрема, являються обставини, які свідчать про наявність заборгованості, наявність його вини в її утворенні та обставин, які впливають на визначення остаточного розміру стягнення.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.
В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.
Проте таких обставин відповідачем суду надано не було та судом в ході судового розгляду не встановлено.
Згідно з приписами ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Постанова Верховного Суду від 25.04.2018 року справа №572/1762/15-ц (реєстраційний 75296544) містить висновки про відступлення від висновків, які викладені в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року та в наступних постановах того ж суду, щодо застосування ст.196 СК України.
Так, за правовим висновком Верховного Суду пеня за прострочення сплати аліментів згідно з положеннями ст.196 СК України, має розраховуватися виходячи з таких вимог закону.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Неустойка (пеня) – це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання – сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
Zp=(A1Х1%ХQ1)+(A2Х1%ХQ2)+……….(AnХ1%ХQn), де:
Zp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане та з урахуванням установленого – обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Складений держаним виконавцем розрахунки заборгованості аліментів по ВП №61225958 та ВП №49444254, боржником у встановленому законом порядку оскаржено не було, тому підстав вважати їх невірними у суду немає.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, наведені вимоги закону, суд перевіривши наведений позивачем у позові розрахунок пені, встановивши його правильність, приходить до висновку, що розмір пені за період з червня 2016 року по червень 2025 року включно становить 533098,91 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. 
Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.129-1 Конституції України, ст.ст. 180, 196 СК України, ст.ст. 10-13, 18, 76-84, 141, 223, 258-259, 263-265, 272-279, 280-284 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (м. Дніпро, вул. Леоніда Каденюка, 6-в) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів – задовольнити. 
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 533098 грн. 91 коп. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя       О.П.Румянцев