Справа № 170/687/25  Провадження №33/802/73/26 	Головуючий у 1 інстанції:Стрілець Н. В. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю секретаря судового засідання Богдан Л.М., захисника Клострейх О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Клострейх О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шацького районного суду Волинської області від 11 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, який до адміністративної відповідальності не притягувався, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605(шістсот п`ять) гривень 60 коп.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16 серпня 2025 року о 00 год. 40 хв. в с. Світязь по вул. Молодіжній, Ковельського району Волинської області, керував автомобілем BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановлений законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер ARSM, номер тесту 11 від 16.08.2025, результат тесту 1,09. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України. 
Не погодившись з постановою судді суду першої інстанції захисник Клострейх О.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує про порушення норм процесуального права та невідповідність фактичних обставин справи висновку суду. Зазначає, що огляд військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння відбувся з порушенням вимог ст. 266-1 КпАП України, а тому додані до матеріалів справи докази слід визнати недопустимими. Апелянт просить залучити прокурора до участі у справі та викликати прокурора Волинської окружної прокуратури в судове засідання, дослідити під час апеляційного розгляду всі докази у справі, відеозапис.
Крім того, в даному випадку позбавлення ОСОБА_1 права керувати транспортним засобом практично паралізує можливість виконання останнім конституційного обов`язку із захисту Батьківщини. ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, бере участь в бойових діях, зокрема, займає посаду водія. 
Захисник просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а в разі визнання винним не застосовувати до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
За приписами ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду (а.с. 101, 121). 
Тому, за наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , при цьому враховує, що інтереси останнього в судовому засіданні представляла захисник Клострейх О.В.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, доходжу наступного висновку.
За положеннями статей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому вказаний вище висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КпАП України.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, за положеннями ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскарженій постанові судді підтверджується зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України повністю доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 571749 від 16.08.2025; роздруківкою з приладу «Alcotest Drager 6820» - результат 1,09 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Також вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення належним чином доводиться відеозаписами з боді-камери працівників поліції, на яких зафіксовано події, викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , його спілкування з працівниками поліції, в ході якого у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим, йому як водію транспортного засобу, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Відеозаписом зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки і встановлення результату – 1,09 проміле. ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції, порядок проведення огляду, запропоновано пройти огляд в медичному закладі, однак останній погодився з результатом проведеного огляду на місці зупинки і відмовився від проходження згаданого огляду на виявлення алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Зафіксованим є і факт згоди ОСОБА_1 із встановленим результатом, оскільки останній власноруч підписався у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківці приладу «Драгер», протоколі про адміністративне правопорушення, де зазначив також про вживання пива. 
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння беззаперечно доводиться наявними в матеріалах справи доказами, які узгоджуються між собою і надають можливість відтворити обставини вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Зі змісту доводів апеляційної скарги, вбачається, що заперечується факт чи мали працівники поліції повноваження складати протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем.
Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з врахуванням наступного.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 – 221, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), в тому числі й за статтею 130 КУпАП.
Передбачене п. 22 ст. 7 Закону України «Про військову службу правопорядку у Збройних силах України» право військовослужбовців служби правопорядку, направляти у разі необхідності на медичний огляд водіїв військових транспортних засобів, не є виключним правом тільки військовослужбовців військової служби правопорядку. Таке право згідно чинного законодавства мають і поліцейські, а відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Посилання захисника на вимоги ст. 266-1 КУпАП, не є слушними, оскільки вказана норма статті передбачена лише для тих військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин. Матеріали справи не містять даних, що військовослужбовець ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, коли його зупинили працівники поліції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України складено уповноваженою посадовою особою.
Аналізуючи наведене вище та належність, допустимість наявних у справі доказів цілком безпідставним є клопотання захисника про повторне дослідження усіх доказів у справі, перегляд відеозапису, оскільки обґрунтованих підстав для цього захисником не наведено, не зазначено й які саме істотні обставини для вирішення справи залишені поза увагою під час судового розгляду у суді першої інстанції та підлягають перевірці.
Покликання захисника про залучення прокурора у справі також необґрунтовані, оскільки такі не ґрунтуються на положеннях чинного КпАП України, статею 250 якого передбачено, що участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою лише при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9, 172-9-2 цього Кодексу.
Оскільки випадки участі прокурора в адміністративних провадженнях чітко передбачена нормами КпАП України, і, відповідно до Конституції України, всі органи державної влади зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Нормами чинного законодавства не передбачена обов`язкова участь прокурора в справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому у задоволенні клопотання захисника слід відмовити. 
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а лише покликання сторони захисту в апеляційній скарзі на можливі порушення без належного їх обґрунтування слід розцінювати як спроби ОСОБА_1 уникнути відповідальності за скоєне будь-яким чином.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи, тому доводи апелянта про необхідність скасування оскарженої постанови є цілком формальними, без наведення обґрунтованих доводів на їх підтвердження.
Варто звернути увагу на те, що у КпАП України відсутня норма, яка б передбачала можливість зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення взагалі, в тому числі і з підстави знаходження особи на військовій службі.
За приписами ст. 15 КпАП України за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці, військовозобов`язані несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Тобто, для військовослужбовців, які вчинили адміністративні правопорушення, пов`язані із порушенням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, не існує будь-яких виключень у процедурі притягнення до адміністративної відповідальності. А ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності саме за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Тим більш, що можливе зупинення провадження тягло би сплив строків накладання адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КпАП України, що потягнуло би ухилення винних осіб від відповідальності, відсутність відповідного реагування держави на вчинення правопорушень, не виконання завдань провадження про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 1 КпАП України, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про зупинення провадження у справі до звільнення з військової служби ОСОБА_1 .
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, а тому оскаржену постанову судді слід залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Клострейх Олени Володимирівни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 11 грудня 2025 року стосовно  ОСОБА_1 - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду        В. В. Гапончук