Справа № 583/6021/25
3/583/45/26 
ПОСТАНОВА
 
Іменем України
 
27 січня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді     Савєльєвої А.І.,
з участю секретаря судового засідання Доценко Т.Г., 
захисника     Котляревського С.О., 
розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського РВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серія НОМЕР_1 виданого 31 липня 21012 року Великописарівським РВУМВС України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в :
09.12.2025 о 14:06 в с. Рябина по вул. Миру (Горького) водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Дельта спарк сп 110, без д.н.з. з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, звужені зіниці очей, хитка хода. Від проходження медичного огляду встановлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в приміщенні КНП Охтирської ЦРЛ водій ОСОБА_1 категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
26.01.2026 до суду від представника особи, що притягається до відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Котляревського С.О. надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі, згідно з яким просить провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Котляревський С.О. у судовому засіданні заперечував проти наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення складено безпідставно, зокрема, в порушення ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», співробітники патрульної поліції зупинили водія ОСОБА_1 без підстав, передбачених цією статтею. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують законність зупинки мотоцикла. У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, що був використаний технічний засіб відеозапису. Крім того, ОСОБА_1 спочатку було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Фіксація продувки за допомогою газоаналізатора Драгер показала результат – 0, що зафіксовано на відеозаписі (09.12.2025 року о 14 год. 13 хв.). Однак, в матеріалах справи наявне направлення на проходження медичного огляду водія ОСОБА_1 , яке оформлено 09.12.2025 року о 14 год. 10 хв. У направленні вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що не відповідає дійсності. Потім, о 14 год. 24 хв. ОСОБА_1 знову запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в ЦРЛ м. Охтирка, на що ОСОБА_1 погоджується (зафіксовано на відеозаписі, 09.12.2025 о 14 год. 26 хв.), однак після спільних зусиль працівників поліції щодо нагнітання обстановки відмовляється від проходження огляду, у результаті чого, не знаючи своїх прав, говорить працівникам поліції: «Що скажете, те і зроблю». Це свідчить про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст.. 258 КУпАП. Крім того, при направленні ОСОБА_1 на огляд на стан наркотичного сп`яніння працівник поліції керувався надуманими мотивами, жодних ознак наркотичного сп`яніння у поведінці ОСОБА_1 не було. У зв`язку з наведеним просить провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, суд згідно з положеннями ст.1 КУпАП здійснює охорону прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол є єдиним документом, у якому зазначається суть правопорушення, тобто це є фактично те обвинувачення, яке висунуто особі від імені держави відповідним державним службовцем.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».
Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ст.ст. 254, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із вказівкою на усі її складові, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.
Тобто, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які указують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.
Суд звертає увагу на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обов`язок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.
Аналіз положень ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 року №1103 , Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, а також диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП надає підстави стверджувати про те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння виникають після встановлення поліцейським факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного/алгогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції/вимоги про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у порядку і способами, що передбачені зазначеними вище нормативними документами, та після відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, що не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності за відсутності обставин, які указують на те, що особа вимушено відмовляється від такого огляду, та відсутність факторів, які спонукають її відмовитись від проходження такого огляду.
При цьому, лише після висловлення такої відмови, за доведеності інших обставин, які утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного/алкогольного сп`яніння адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а

також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Так, із дослідженого у ході судового розгляду відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського, вбачається те, що фактичною причиною зупинки ОСОБА_1 було керування транспортним засобом без державного номерного знаку, при цьому матеріали справи не містять відповідної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, тому судом не встановлено обставин, за якими зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідала б вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». При цьому, вказана норма закону зобов`язує поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.
З відеозапису вбачається, що після зупинки поліцейським не було повідомлено про наявність підозри щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, ознак, які надавали б підстави поліцейському вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння та має пройти відповідний огляд, а також не було проведено необхідних дій, передбачених Інструкцією № 1452/735, які дають підстави вважати те, що особа перебуває у відповідному стані сп`яніння (перевірка порушення координації рухів; порушення мови; тремтіння пальців рук; зміни забарвлення шкірного покриву обличчя). 
Слід звернути увагу на те, що водію не було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння фактично несе аналогічні наслідки, що й об`єктивна сторона даного правопорушення, яка полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 одразу ж погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер». Відповідно до результатів огляду ознак алкогольного сп`яніння в нього виявлено не було. 
Однак, зі спливом певного проміжку часу, дізнавшись від ОСОБА_1 , що він перебуває на лікуванні та лікар йому виписував рецептурні таблетки, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, повідомивши, що для цього потрібно їхати в м. Охтирка та проходити огляд у приміщенні КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ», на що ОСОБА_1 спочатку відмовився, мотивуючи тим, що не хоче їхати в інше місто, але згодом погоджувався та говорив: «Зроблю, що скажете». Разом з тим, не з`ясувавши точно і недвозначно, чи погоджується водій ОСОБА_1 проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у приміщенні КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ», працівники поліції передчасно склали направлення на медичний огляд, де зазначили, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, а також склали прокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначили про відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
З відеозапису вбачається, що працівник поліції фактично спонукав ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, пояснював, що протокол стосовно нього вже складено. При цьому, працівником поліції не було зафіксовано порядку перевірки виявлених у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які безпосередньо зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Згідно з п. 2 Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Ознаками алкогольного ( наркотичного ) сп`яніння є: - запах алкоголю з порожнини рота; - порушення координації рухів; - порушення мови; - виражене тремтіння пальців рук; - різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; - поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу І зазначеної Інструкції).
Більше того, суд зауважує, що під час спілкування з поліцейським, водій ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на поставлені запитання, сам ставив логічні запитання працівникам поліції, його поведінка цілком відповідала обстановці, жодних об`єктивних ознак наркотичного сп`яніння, передбачених Інструкцією, у його діях не вбачалося. 
Той факт, що особа вживає ліки, не є достатньою підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння та не ґрунтується на вимогах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а самим поліцейським не вчинено усіх належних дій щодо виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, визначених у пункті 4 Розділу І вказаної Інструкції.
За наведених обставин, у конкретному випадку, суд дійшов висновку, що зазначення працівниками поліції у протоколі ознак наркотичного сп`яніння само по собі не свідчить про їх наявність у особи.
Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено ст. 252 КУпАП.
Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому

контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Так, згідно з рішенням у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачить на її користь.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Таким чином, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, працівник поліції вніс до нього дані, які не відповідають дійсності, зокрема, про наявність в особи ознак наркотичного сп`яніння та вчинення дій, направлених на встановлення таких ознак, фактично відмова від проходження огляду частково спровокована працівником поліції та не була виражена ОСОБА_1 чітко та недвозначно, що безпосередньо вказує на те, що формальне посилання на відмову ОСОБА_1 від такого огляду не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Підсумовуючи наведене, враховуючи такі засади провадження як диспозитивність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини особи, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.
Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1, ч. 1 ст. 247, ст.ст. 221, 283 КУпАП, суд -
п о с т а н о в и в :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя        А.І.Савєльєва