МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Миколаїв

29 січня 2026 р.	справа № 400/13725/25 	

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовом	військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54006, 	

про	визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 03.12.25 р. ВП № 79600837	

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач або ВЧ НОМЕР_1 ) звернулась з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач або Заводський відділ ДВС), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 03.12.25 р. ВП № 79600837.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що всупереч ст. 28 ч. 1 Закону України “Про виконавче провадження”, відповідач не надіслав ВЧ НОМЕР_1 рекомендованим поштовим відправленням постанову про відкриття виконавчого провадження, що, на перекоання позивача, має наслідком протиправність і оскарженої постанови про накладення штрафу. Також позивач пояснив, що невиконання ним рішення суду обумовлене не протиправною бездіяльністю, а виключно відсутністю фінансування, що виключає можливість накладення на нього штрафу.
Відповідач подав відзив, в якому позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Відзив аргументовано тим, що на виконанні у Заводському відділі ДВС знаходиться виконавчий лист, за яким ВЧ НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати і виплатити військовослужбовцю ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 грошове забезпечення. Оскільки дане рішення боржником не виконано, спірною постановою на нього накладено штраф в розмірі 5 100 грн.
Обидві сторони подали клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників.
Відповідно до ст. 194 ч. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
На підставі наведеної норми, справа розглянута в письмовому провадженні.
Вирішуючи спір, суд враховує наступне.
24.06.25 р. Миколаївським окружним адміністративним судом прийнято рішення в адміністративній справі № 400/301/25, яким:
1) визнані протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.22 р. до 31.12.22 р., а також виплачених за вказаний період матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, премії без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.22 р.;
2) зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.22 р. до 31.12.22 р., а також виплачених за вказаний період матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, премії, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.22 р., на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.17 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.04 р. № 44;
3) визнані протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.23 р. до 20.05.23 р., а також виплачених за вказаний період матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, премії без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.23 р.;
4) зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.23 р. до 20.05.23 р., а також виплачених за вказаний період матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, премії, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.23 р., на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.17 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.04 р. № 44.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.09.25 р. апеляційна скарга ВЧ НОМЕР_1 на вказане рішення суду залишена без задоволення, а рішення суду залишено без змін.
16.10.25 р. у справі № 400/301/25 видано виконавчий лист, який стягувач ОСОБА_1 звернув до примусового виконання.
17.11.25 р. Заводський відділ ДВС відкрив виконавче провадження № 79600837 з примусового виконання виконавчого листа виданого Миколаївським окружним адміністративним судом у справі № 400/301/25.
З приводу зауважень позивача про те, що відповідач не надіслав йому постанову про відкриття виконавчого провадження, суд зазначає наступне.
Згідно з с. 28 ч. 1 Закону України “Про виконавче провадження” копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
В матеріалах справи мається реєстр на відправлення рекомендованої кореспонденції від 18.11.25 р. (постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята відповідачем 17.11.25 р.) та докази вручення відправлення ВЧ НОМЕР_1 21.11.25 р., що спростовує позицію позивача з цього приводу.
Також суд звертає увагу позивача на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження ним не оскаржується, а тому обставини щодо її прийняття, не входять до предмету доказування в даній справі.
03.12.25 р. стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_1 подав до Заводського відділу ДВС заяву, в якій повідомив, що рішення суду в адміністративній справі № 400/301/25 не виконано. Одночасно, відповідач склав акт державного виконавця, в якому зазначено, що ВЧ НОМЕР_1 не виконала рішення суду, що є підставою для накладення штрафу.
В той же день, відповідач прийняв спірну постанову про накладення штрафу, якою на підставі ст. ст. 63, 75 Закону України “Про виконавче провадження”, за невиконання рішення суду, на ВЧ НОМЕР_1 накладено штраф в розмірі 5 100 грн.
Отже, спірні правовідносини між сторонами склались з приводу наявності у відповідача законних підстав для накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду.
Відповідно до ст. 63 ч. 1-3 Закону України “Про виконавче провадження” за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Стаття 75 Закону України “Про виконавче провадження” передбачає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, як ст. 63, так і ст. 75 Закону України “Про виконавче провадження” пов`язують право виконавця накласти на боржника штраф за невиконання рішення, лише за умови відсутності поважних причин для невиконання, а тому перед накладенням штрафу відповідач зобов`язаний встановити якими саме причинами обумовлено невиконання боржником рішення та надати їм оцінку за критерієм поважності.
Як слідує з поданих позивачем доказів, а саме рапорту від 22.09.25 р., розрахунку сум грошового забезпечення, які підлягають нарахуванню та виплаті на користь ОСОБА_1 , відомостей перерахунку грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі № 400/301/25, листа ВЧ НОМЕР_2 на адресу ВЧ НОМЕР_1 , невиконання позивачем рішення суду обумовлено виключно відсутністю достатнього фінансування таких потреб і позивач вжив всі залежні від нього заходи для отримання додаткового фінансування.
Суд відзначає, що в контексті спірних правовідносин, під поважними причинами невиконання рішення слід розуміти такі причини, які лежать поза волею боржника, тобто він об`єктивно позбавлений можливості виконати рішення, незважаючи на ті заходи, які можуть бути ним вжиті.
Відсутність фінансування є непереборною для позивача обставиною, яка позбавляє його можливості виконати рішення суду.
У зв`язку з цим, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
За приписами ст. 139 ч. 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судовий збір позивачем сплачено в розмірі 3 028 грн. Доказів понесення інших судових витрат сторони не подавали.
Враховуючи повне задоволення позовних вимог, судові витрати у виді судового збору присуджуються позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54006, ЄДРПОУ 34993162) задовольнити.
2. Постанову про накладення штрафу від 3 грудня 2025 р. у виконавчому провадженні № 79600837, визнати протиправною та скасувати.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54006, ЄДРПОУ 34993162) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).
4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя А. О. Мороз