ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
29.01.2026	Справа № 910/12463/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Невечери С.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1 
до: 1) Приватного підприємства "БЛАНКА";
2) Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 
про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії

представники учасників процесу:
від позивача: Ткаченко Н.В.
від відповідача-1: не з`явився 
від відповідача-2: не з`явився
від третьої особи: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ
Короткий зміст позовних вимог 
ОСОБА_1  звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "БЛАНКА" (відповідач-1), Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації (відповідач-2), відповідно до прохальної частини якого (з урахуванням заяви про усунення недолків) просить суд:
- визнати припиненими трудові відносини між Приватним підприємством "БЛАНКА" та його директором ОСОБА_1 , у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням;
- зобов`язати Святошинську районну в м.Києві державну адміністрацію внести зміни до відомостей про керівника Приватного підприємства "БЛАНКА", що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: виключити запис про ОСОБА_1 як керівника і підписанта Приватного підприємства "БЛАНКА".
Позовні вимоги обґрунтовані бездіяльністю учасника відповідача-1 щодо вирішення питання про звільнення директора Приватного підприємства "БЛАНКА" ОСОБА_1 за власним бажанням, що є порушенням її прав на припинення трудових відносин.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань
Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.10.2025 вказану позовну заяву залишив без руху.
27.10.2025 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків від 22.10.2025, відповідно до якої остання зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та вказала узгоджений склад відповідачів з дотриманням п.2 ч.3 ст.162 ГПК України, виклавши позовну заяву в новій редакції від 22.10.2025. Відповідно до позовної заяви в редакції від 22.10.2025, з урахуванням усунутих недоліків, відповідачами є: Приватне підприємство "БЛАНКА" та Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація. 
Господарський суд міста Києва ухвалою від 03.11.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 910/12463/25, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 04.12.2025.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.12.2025 залучив участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, відклав підготовче засідання у справі на 15.01.2026.
18.12.2025 через систему Електронний суд від позивача надійшло клопотання про долучення доказів направлення позову третій особі.
У підготовчому засіданні 15.01.2026 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.01.2026. 
Представник позивача у судовому засіданні 29.01.2026 надала пояснення по суті позову, просила суд задовольнити позовні вимоги.
Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання 29.01.2026 не прибули. 
Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Оскільки у відповідача-1 та третьої особи відсутній зареєстрований електронний кабінет через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, що забезпечує обмін документам, з метою повідомлення відповідача та третьої особи про розгляд справи, ухвали суду були направлені судом рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача-1, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та на адресу третьої особи, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як адреса учасника та на адресу місця реєстрації, що зазначена в Єдиному державному демографічному реєстрі.
Направлені на адресу відповідача-1 ухвали повернулись на адресу суду поштовим відділенням у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20, від 07.09.2022 у справі № 910/10569/21).
Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17.
Таким чином, адреса відповідача-1 є актуальною та отримання відповідачем від суду листів з ухвалами суду перебувало поза межами контролю суду.
Отже, в межах встановленого для розгляду справи строку суд вчинив необхідні та достатні дії для належного повідомлення відповідача-1 про розгляд справи та відповідно належним чином повідомив відповідача-1 про розгляд справи. 
Про час та місце розгляду справи по суті відповідач-2 був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи. 
Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.
У судовому засіданні 29.01.2026, суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово та пояснення позивача, оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.
У порядку ст.240 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 29.01.2026 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позиція позивача 
Позивачка є директором Приватного підприємства "БЛАНКА" (відповідача-1) з 02.01.2003.
Засновником Приватного підприємства "БЛАНКА" є ОСОБА_2 (третя особа).
23.07.2025 позивачка направила засобами поштового зв`язку із описом вкладення на адресу реєстрації ОСОБА_2 (згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру) та на адресу місцезнаходження відповідача-1 заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням. Поштове відправлення повернулося на адресу позивачки у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Позивачка зазначає, що засновник відповідача-1 фактично ухилився від розгляду заяви про звільнення, що стало підставою для звернення до суду.
За таких обставин, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовними вимогами про визнання припиненими трудових відносини між Приватним підприємством "БЛАНКА" та його директором ОСОБА_1 , у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням та зобов`язання Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації внести зміни до відомостей про керівника Приватного підприємства "БЛАНКА", що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: виключити запис про ОСОБА_1 як керівника і підписанта Приватного підприємства "БЛАНКА".

Позиція відповідачів
Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися.

Позиція третьої особи 
Третя особа правом на подання пояснень щодо позову не скористалася.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 
28.12.2002 власником Приватного підприємства "БЛАНКА" ОСОБА_2 прийнято Рішення № 2 про зміну директора, відповідно до п. 2 якого директором Приватного підприємства "БЛАНКА" призначено з 02.01.2003 ОСОБА_1 .
Відповідно до наказу від 02.01.2003 № 1-0 позивач вступила на посаду директора.
Засновником Приватного підприємства "БЛАНКА" є ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 9.1 Статуту відповідача-1, у редакції, затвердженій рішенням власника № 1 від 18.09.2002, вищим органом підприємства є власник підприємства.
За змістом п. 8.1 Статуту органами управління підприємством є: власник підприємства та директор.
Виконавчо-розпорядчим органом підприємства є директор, який призначається і звільняється з посади власником підприємства (п. 10.1 Статуту).
У п. 9.2 Статуту визначено, що до виключної компетенції власника підприємства відноситься, зокрема, питання призначення та дострокове звільнення (відклик) директора.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент розгляду справи керівником (директором) ПП "Бланка" є ОСОБА_1 (позивачка). 
23.07.2025 позивачка направила засобами поштового зв`язку із описом вкладення на адресу реєстрації ОСОБА_2 (згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру) та на адресу місцезнаходження відповідача-1 заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням. Поштове відправлення повернулося на адресу позивачки у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Позивачка зазначає, що підприємство з 2005 року фактично не здійснює діяльність, засновник не координує діяльність та не відповідає на кореспонденцію.
Позивач стверджує, що засновник ПП "Бланка" фактично ухилився від розгляду заяви про звільнення, що перешкоджає реалізації законного права на звільнення з посади за власним бажанням.
При цьому, позивач, як директор підприємства, не має самостійних повноважень вирішити питання про своє звільнення з посади директора.
Окрім того, звільнення директора із займаної посади має супроводжуватися внесенням відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Частиною 2 статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 №14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 №2-рп/2008 зазначав, що визначене ст.43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні (ст.38 Кодексу законів про працю України).
Разом з тим, особливість звільнення директора товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства, адже спір стосується припинення повноважень директора як одноосібного виконавчого органу товариства.
Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.
Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Конституційний Суд України в абзацах другому та четвертому пункту 3.2 свого Рішення № 1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі № 1-2/2010 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України, посилаючись на положення законів, що регулюють цивільно-правові відносини, а саме частину першу статті 98 та частину першу статті 99 ЦК України, а також чинні на той час частину першу статті 23, пункт "г" частини п`ятої статті 41, частину першу статті 59 Закону України "Про господарські товариства" і частину п`яту статті 58 Закону України "Про акціонерні товариства", виснував, що підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) або укладення із членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.
При цьому Конституційний Суд України наголосив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.
Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин, юридичній особі приватного права, органу управління, учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.
За змістом положень частини третьої статті 99 ЦК України компетентному (уповноваженому) органу товариства надано право припиняти повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав чи без зазначення жодних підстав.
Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово розглядала питання щодо юрисдикційності спору про звільнення чи відсторонення від виконання обов`язків керівника або члена виконавчого органу юридичної особи приватного права та надавала правові висновки про те, що такий спір за своєю правовою природою та правовими наслідками належить до корпоративних спорів і підлягає вирішенню господарськими судами.
Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 562/304/17 (провадження № 14-471цс18), від 30 січня 2019 року у справі №145/1885/1-ц (провадження № 14-613цс18), від 10 квітня 2019 року у справі №510/456/17 (провадження № 14-1цс19), від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18 (провадження № 12-293гс18).
Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України).
Відповідно до п. 9.1 Статуту відповідача-1 вищим органом підприємства є власник підприємства.
У п. 9.2 Статуту визначено, що до виключної компетенції власника підприємства відноситься, зокрема, питання призначення та дострокове звільнення (відклик) директора.
Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 призначена на посаду директора відповідача-1 рішенням власника підприємства - ОСОБА_2 .
Докази укладення між позивачем та відповідачем-1 трудового договору (контракту) у матеріалах справи відсутні. 
Суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі спрямовані на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та підприємством.
У спірних правовідносинах питання щодо звільнення директора вирішується тільки за рішенням власника (засновника) підприємства, тому позивачка, як директор підприємства, не має самостійних повноважень щодо вирішення питань про своє звільнення з посади директора.
Судом встановлено, що позивачка надіслала на адресу засновника підприємства заяву про звільнення від 23.07.2025 на підставі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням).
Як зазначає позивачка, власник підприємства рішення про звільнення позивачки з посади директора відповідача не прийняв, що в свою чергу свідчить про наявність порушення трудових прав ОСОБА_1 , зокрема, її права бути звільненої із займаної посади за власним бажанням.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розгляду по суті власником підприємства заяви позивачки про звільнення з посади директора відповідача-1, а також фактичного звільнення ОСОБА_1 з посади директора та внесення змін до відомостей про наведену юридичну особу про зміну її керівника.
У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду. Позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та/або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством (постанова Великої Палати Верховного суду від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20).
Відтак, у випадку відсутності рішення власника підприємства про звільнення директора, директору із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду за захистом своїх прав з вимогою про визнання трудових відносин припиненими.
Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
За наведених обставин, обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права - визнання трудових відносин з відповідачем припиненими є цілком правомірним, оскільки позивачем вичерпано процедурні можливості реалізувати своє право на припинення трудових відносин з підприємством.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання трудових відносин між позивачем та відповідачем-1 припиненими, у зв`язку зі звільненням за власним бажанням, є доведеними та обґрунтованими.
Також суд зазначає, що факт неприйняття власником підприємства рішення про припинення повноважень ОСОБА_1 свідчить про наявність між позивачем та відповідачем-1 спору, який підлягає вирішенню в судовому порядку, і саме з набрання рішенням законної сили вирішується спір про припинення правовідносин між сторонами.
Отже, такі трудові відносини будуть припинені саме з дати набрання судовим рішенням законної сили.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації внести зміни до відомостей про керівника Приватного підприємства "БЛАНКА", що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: виключити запис про ОСОБА_1 як керівника і підписанта Приватного підприємства "БЛАНКА", то суд зазначає таке.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Згідно із пункту 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.
За змістом пункту 3 частини 5 статті 25 "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини). 
Процедура припинення трудових відносин керівника з товариством має супроводжуватись внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань змін до відомостей про керівника юридичної особи.
Враховуючи зазначене, у зв`язку із прийняттям судом рішення про припинення трудових відносин між позивачем з відповідачем-1, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про зобов`язання реєстратора (відповідача-2) вчинити реєстраційні дії.
Подібної позиції про те, що вимога про виключення відомостей з ЄДР за аналогічних правовідносин підлягає задоволенню дотримується Північний апеляційний господарський суд у постановах від 28.01.2025 у справі 910/6688/24, від 11.02.2025 у справі 910/11800/24.
Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 

ВИСНОВКИ СУДУ 
З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства "БЛАНКА", Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 
За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача-1.
Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати припиненими трудові відносини між Приватним підприємством "БЛАНКА" (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, буд.23-Б, ідентифікаційний код 31957163) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням з дати набрання рішенням законної сили.
Зобов`язати Святошинську районну в м. Києві державну адміністрацію (03115, м. Київ, пр. Берестейський, буд.97, ідентифікаційний код 37395418) внести зміни до відомостей про керівника Приватного підприємства "БЛАНКА" (ідентифікаційний код 31957163), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: виключити запис про ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) як керівника і підписанта Приватного підприємства "БЛАНКА".
Стягнути з Приватного підприємства "БЛАНКА" (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, буд.23-Б, ідентифікаційний код 31957163) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 6056,00 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили. 
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 09.02.2026.

Суддя С.О. Турчин