Справа № 194/1384/25
Номер провадження № 2/194/325/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2026 року м.Тернівка
Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді    Корягіна В.О.,
за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному провадженні цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про звільнення від сплати аліментів,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , про звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2018 року встановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26.04.2018 року і до доягнення дитиною повноліття. Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетрвської області від 25.09.2024 року задоволено позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про відібрання у ОСОБА_3 малолітньої дитини ОСОБА_4 , строком на один рік, без позбавлення її батьківських прав. Актом про факт передачі дитини від 04.04.2024 року дитину ОСОБА_4 передано її батькові – ОСОБА_1 . Наразі дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Просить звільнити від сплати аліментів з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2018 року у справі №185/3291/18. 
Позивач в судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, в судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 27.01.2024 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, прізвище ОСОБА_3 після розірвання шлюбу – ОСОБА_5 .
Судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2018 року встановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетрвської області від 25.09.2024 року задоволено позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про відібрання у ОСОБА_3 малолітньої дитини ОСОБА_4 , строком на один рік, без позбавлення її батьківських прав.
Згідно акту про факт передачі дитини від 04.04.2024 року, дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передано її батькові ОСОБА_1 .
Згідно довідки про фактичне проживання №1253 від 09.06.2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживають удвох з квітня 2024 року по теперішній час: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. 
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно ч.1 ст. 179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Отже, за змістом ст.ст. 179-181 СК України аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються тому з батьків, з яким мешкає дитина, та який виконує обов`язки із утримування дитини і повинні використовуватися за цільовим призначенням.
Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. 
Відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.
З урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
При вирішенні цього спору, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
В постанові ВС від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18 (провадження № 61-1347св20) зазначена наступна правова позиція.
У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). 
Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. 
Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. 
Вирішуючи спір у справі в частині позовних вимог про звільнення від сплати аліментів, суди попередніх інстанцій виходили із того, що у серпні 2018 року настали певні обставини, тобто фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживала, і настання цих обставин впливає на припинення для позивача сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання сина.
Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вважає за необхідне припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня звернення до суду з даними позовними вимогами. 
У зв`язку з тим,що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору,що є його правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає. 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 142, 200, 206, 258, 265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
 
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про звільнення від сплати аліментів- задовольнити частково.
Припинити з 04 вересня 2025 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2018 року у справі №185/3291/18.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повне судове рішення складено 30 січня 2026 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін