Справа № 274/4123/25 Провадження № 2/0274/381/26  РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором № 823784 від 25.04.2019 у сумі 23230,25 грн, судові витрати.
На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 25.04.2019 між ТОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 823784.
Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував 7000,00 грн на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник не виконав умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 17750,00 грн. з якої заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн, за відсотками 2700,00 грн.
Відповідно до Договору відступлення прав вимоги від 12.04.2018 первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна» відступив для ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» право вимоги до відповідача.
25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» протоколом №1706 було вирішено найменування ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» змінити на ТОВ «ВІН ФІНАНС».
Відповідач умови договору не виконала, у зв`язку з чим на дату подачі позовної заяви утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути в розмірі 23230,25 грн, з яких: сума заборгованості 17750,00 грн, 3881,29 грн сума інфляційних втрат, 1598,96 грн сума 3 % річних.

ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 25.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Представник позивача належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подано.
Відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованою адресою проживання.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторонапідприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
З огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Якщо кредитодавець, відповідно до умов договору про споживчий кредит, вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до ст. 1048 ЦК України.

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
25.04.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» укладено з ОСОБА_2 договір № 823784 про надання фінансового кредиту в розмірі 7000,00 грн строком на 30 днів. Договір підписаний електронно-цифровим підписом особи разом з графіком платежів до договору про надання коштів у позику, на умовах споживчого кредиту.
Так, відповідно до п. 1.1 договору товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.
Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: 1.3.1. знижена процентна ставка становить 0,54 % від суми позики за кожен день користування позикою (197,10 % річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього договору. 1.3.2. Стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657,00 % річних). 1.3.3. Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7., 3.4., 3.6.2. цього договору.
Загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 116,20 % від суми позики (у процентному виразі) або 5810,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою – 16,20 % від суми позики (у процентному виразі) або 810,00 грн (у грошовому виразі).
Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором (п. 1.2. договору).
Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом.
Нарахування процентів за договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за позикою за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Проценти за користування позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання позики, визначеного у пункті 1.2. цього Договору, за виключенням дати повернення позики та сплати нарахованих процентів, зазначених у Графіку платежів (Додаток 1 до цього Договору). (п. 3.2. договору).
У разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на умовах пункту 3.2., але за стандартною процентною ставкою. (п. 3.4. договору).
У випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 60,00 грн за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язань за договором (п. 4.4. договору).
Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50 % суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить: 2500,00 грн (п. 4.5. договору).
У матеріалах справи наявний лист ТОВ «Авентус Україна» № 4407/25-Е від 09.05.2025 про надання інформації щодо даних, які підтверджують видачу на платіжні карти клієнтів онлайн кредитів, право вимоги по яким було передано ТОВ «ВІН Фінанс», у якому під номером 373 внесені відомості, про номер договору 823784, код транзакції видачу creditplus-1979062, ІПН клієнта 3597010362, ПІБ клієнта ОСОБА_2 .
При цьому відомостей про номер банківського карткового рахунку відповідача вказані вище документи не містять.
Позивач факт перерахування відповідачеві кредитних коштів підтверджує листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 5591-ВП від 07.05.2025 щодо переказів коштів на картки клієнтів згідно договору № ВП-200417-1 від 20.04.2017, в якому відсутні відомості про здійснення переказу відповідачу.
12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №1 на підставі якого відбулося відступлення права вимоги. Відповідно до п.2.2. договору - у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги - кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній.
21.08.2019 між сторонами ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» укладено додаткову угоду № 24 до договору факторингу №1 від 12.04.2018.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» по договору № 823784 від 25.04.2019 станом на дату відступлення права вимоги (дата укладення додаткової угоди до договору факторингу) 21.08.2019 сума заборгованості складає 17750,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума боргу за тілом кредиту; 2700,00 грн сума боргу за відсотками.
21.08.2019 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» підписано реєстр прав вимог № 24 від 21.08.2019 про те, що на умовах вищезазначеного договору клієнт відступає факторові права вимоги до ряду боржників, в тому числі і за договором № 823784 від 25.04.2019.
Про перехід та набуття таких прав вимоги заборгованості за кредитним договором до відповідача, окрім договору факторингу та додаткових угод та копії реєстру прав вимог № 24 від 21.08.2019, позивач надає довідку ТОВ "Авентус Україна" від 03.04.2025 № 84/25-АГ про проведений розрахунок ТОВ "Він Фінанс" за укладеним договором факторингу №1 від 12.04.2018 з усіма додатковими угодами до нього.
За даними позивача 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" протоколом №1706 було вирішено змінити найменування найменування ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" на ТОВ "Він Фінанс", про що відповідно до наказу №55-к від 25.07.2024 на виконання протоколу №1706 від 25.07.2024 та внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства.
З розрахунку наведеного у позовній заяві вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача основну суму заборгованості за договором з 23.02.2019 до 23.02.2022 17750,00 грн. Інфляційні витрати: останній період 23.02.2019-23.02.2022 в сумі 3881,29 грн. 3 % річних 1598,96 грн. Разом заборгованість становить 23230,25 грн.
Так, положення ст. ст. 12, 81 ЦПК України закріплюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Кредитор, який заявляє вимоги про стягнення коштів за кредитним договором, зобов`язаний надати суду докази на підтвердження надання позичальнику кредиту.
При цьому за правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
ТОВ «Він Фінанс» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів за договором про надання фінансового кредиту № 823784 від 25.04.2019. Зокрема, ТОВ «Він Фінанс» не надало суду жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок відповідача на підставі договору про надання фінансового кредиту № 823784 від 25.04.2019, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідного рахунку відповідачу.
У матеріалах справи міститься лист ТОВ «Авентус Україна» за вих. №4407/25-Е від 09.05.2025 про надання інформації щодо даних, які підтверджують видачу на платіжні карти клієнтів онлайн кредитів, право вимоги по яким було передано ТОВ «Він Фінанс» згідно Договору факторингу № 1 від 12.04.2018, а також лист ТОВ «Вей Фор Пей» за вих. №5591-ВП від 07.05.2025, за змістом якого відповідно до договору ВП-200417-1 від 20.04.2017 було здійснено за дорученням ТОВ «Авентус Україна» ряд успішних переказів коштів на картки клієнтів, при цьому відповідач у цьому переліку відсутня.
Разом з тим, судом звернуто увагу на відсутність у матеріалах справи будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували: номер картки, відкритої на ім`я відповідача, яка використовувалась відповідачем на момент перерахування кредитних коштів; факт перерахування кредитних коштів за вищевказаним договором на картковий рахунок відповідача, також позивачем не використано своє право про витребування відповідної інформації від банківських установ.
При цьому слід зазначити, що доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. При цьому первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.
Вказаний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18.
Проте у матеріалах даної справи відсутні виписки з карткового рахунку відповідача, а також будь-які інші докази, на підставі яких суд мав би можливість встановити факт належності відповідачу банківської картки, факт перерахування відповідачу на вказану картку кредитних коштів, факти витрачання та повернення кредитних коштів.
За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу коштів за договором позики відповідачу на його рахунок, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у частині стягнення заборгованості.
Також вимоги позивача про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних, є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оскільки позивачем не доведено право вимоги на суму заборгованості, тому безпідставними є вимоги застосування наслідків неналежного виконання грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
V. Розподіл судових витрат.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ, 04112, ЄДРПОУ: 38750239.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА