ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 609/252/25	Головуючий у 1-й інстанції Катерняк О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/142/26 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуюча Хома М.В. 
суддів  Костів О. З., Храпак Н. М., 
секретар Гичко К.С. 
з участю заявника ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області постановлену суддею Катерняк О.М. від 21 листопада 2025 року у справі №609/252/25 за позовом акціонерного товариства "СЕНС БАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В: 

У листопаді 2025 року ОСОБА_3 звернувся до Шумського районного суду Тернопільської області із заявою про відстрочення виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заяву обґрунтовував тим, що вказаною постановою з нього стягнуто на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором та судові витрати в загальній сумі 355 436,15 грн. 
Зазначав, що на сьогоднішній день не має фінансової можливості сплатити всю суму одразу або частинами у зв`язку з тим, що перебуває за межами України через війну, але планує повернутися на весні 2026 року та відновити свої подорожі на заробітки в Польщу. Також вказує, що стан здоров`я на даний час не дозволяє йому працювати. 
Просив відстрочити виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року про стягнення із нього в користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованості в сумі 355 436,15 грн, встановивши строк відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців з дня набрання ухвалою суду законної сили.
Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2025 року у задоволенні заяви про відстрочення виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року – відмовлено повністю. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_3  просить ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2025 року скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву про відстрочення виконання судового рішення.
Вказує, що судом неправильно застосовано ст.435 ЦПК України, зокрема надано невірну оцінку його стану здоров`я та матеріальному стану.
Вважає, що норми ст.435 ЦПК України застосовано надмірно формально, не беручи до уваги реальні життєві обставини, що становлять винятковий випадок.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
АТ “Сенс Банк” подало клопотання про слухання справи у відсутності представника банку.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення розстрочки виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що боржником не доведено належними та допустимими доказами підстав для відстрочення виконання рішення суду.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.
Згідно ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
За правилами ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 435 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.
З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення або відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.
Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10).
Судом встановлено, що постановою Тернопільського апеляційного суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Сенс банк" заборгованість за Кредитним договором №500730508 від 14.11.2022 року у розмірі 361 909,73 грн, з яких: 296 006,43 грн - заборгованість по тілу кредиту, 65 903,30 грн - заборгованість по відсотках. Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Сенс банк" 9526,42 грн сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції, а також 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції. 
В силу частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обґрунтовуючи заяву про розстрочення, заявник посилалася на відсутність постійного доходу, поганий стан здоров`я, який повністю унеможливлює виконання будь-якої фізичної праці, включаючи його основну діяльність. До заяви долучав висновок комп`ютерної томографії, УЗД та призначення лікаря.
Зазначені заявником обставини не є достатніми для розстрочення виконання судового рішення, оскільки не надають характеристику його майнового стану, з наданих заявником довідок не вбачається наявності заборони на здійснення ним трудової діяльності та працевлаштування, оскільки зазначені документи не містять будь-яких заборон чи обмежень трудової діяльності. 
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність виняткових обставин, які б перешкоджали належному виконанню боржником рішення суду, ускладнювали б його виконання або робили виконання неможливим.
Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм ст.435 ЦПК України колегія суддів до уваги не бере, оскільки застосування судом першої інстанції вказаних положень ЦПК України не мало формального характеру, суд виходив із принципів обов`язковості судового рішення та балансу інтересів сторін, а також врахував, що заявником не доведено наявність обставин надзвичайного характеру, які б об`єктивно унеможливлювали виконання рішення суду. 
Посилання заявника на «виняткові життєві обставини» є декларативними, не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підстави для задоволення вказаної заяви відсутні. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залиши без задоволення, а ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2025 року - залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча        Хома М.В.

Судді          Костів О.З. 

Храпак Н.М.