Справа № 127/27959/25 
Провадження № 33/801/168/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач: Міхасішин І. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд, суддя Міхасішин І.В. одержавши апеляційну скаргу, подану адвокатом Дідіченко Олегом Олександровичем в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2025 року в справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП,- 
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.
Не погодившись із вказаною постановою, адвокат Дідіченко О.О. в інтересах  ОСОБА_1 подав повторно апеляційну скаргу.
Ознайомившись із матеріалами справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.
Чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено порядок та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особи, визначені ст.294 КУпАП, розпоряджаються на власний розсуд в межах процесуального закону.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як убачається з матеріалів судового провадження, постанова суду першої інстанції винесена 27 листопада 2025 року. Відтак, ураховуючи положення ст. 294 КУпАП, десятим днем оскарження постанови являється 08 грудня 2025 року.
Вперше апеляційну скаргу захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Дідичено О.О. подав 08 грудня 2025 року.
Постановою Вінницького апеляційного суд від 17 грудня 2025 року апеляційну скаргу повернуто.
Вдруге із апеляційною скаргою звернулась сама особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 22 грудня 2025 року.
Постановою Вінницького апеляційного суд від 13 січня 2026 року у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2025 року відмовлено. Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2025 року повернуто особі, яка її подала.
В третє апеляційна скарга подана захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Дідичено О.О. 28 січня 2026 року разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Сторона захисту, знаючи про те, що після повернення апеляційної скарги а саме 17 грудня 2025 року, допущено пропуск строку на апеляційне оскарження, не вчинила негайних дій щодо оскарження постанови.
А враховуючи, що подана в третє апеляційна скарга за своїм змістом аналогічна скаргам, які вже було повернуто апеляційним судом, та зважаючи на незначний обсяг заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому вказано лише одну підставу, апеляційний суд вважає, що доводи заявника не підтверджують наявність об`єктивно непереборних, незалежних від його волевиявлення перешкод для звернення з апеляційною скаргою в межах розумних строків.
Причини пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги. Тобто, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин. За відсутності таких, поновлення процесуального строку буде порушенням принципу юридичної визначеності.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).
За відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, у поновленні цього строку необхідно відмовити, а апеляційну скаргу з доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
В задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2025 року - відмовити.
Апеляційну скаргу, подану адвокатом Дідіченко Олегом Олександровичем в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2025 року, повернути особі, яка її подала.
Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя І.В. Міхасішин