ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/608/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Савицького Я.Ф.,
суддів: Діброви Г.І.,
Ярош А.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Централізована постачальна організація”
на рішення Господарського суду Одеської області
від 24 квітня 2025 року (повний текст складено 24.04.2025)
у справі № 916/608/25
за позовом Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” (Адміністрація Одеського морського порту) 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Централізована постачальна організація”
про стягнення 26651,09 грн., -

суддя суду першої інстанції: Бездоля Ю.С.
місце винесення рішення: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області, -
В С Т А Н О В И В:
У лютому Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Централізована постачальна організація» про стягнення 26 651,09 грн.
Позивач обґрунтовує свої вимоги посиланням на положення ст. 201 ПК України, а саме, при реєстрації відповідачем податкових накладних №5 від 07.09.2021 та №6 від 09.09.2021 вказано суму ПДВ, яка не відповідає первинним документам, а саме сумам ПДВ, зазначених у видаткових накладних № ВН-105 від 07.09.2021 та № ВН-108 від 09.09.2021, у зв`язку з чим завдано збитків на суму втраченого податкового кредиту в загальному розмірі ПДВ - 26651,09 грн. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.04.2025 у справі №916/608/25 (суддя Бездоля Ю.С.) позовні вимоги задоволені. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Централізована постачальна організація» на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» 26651 грн. 09 коп. збитків та 3028 грн. судового сбору.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем належним чином не виконано вимог ст. 201 ПК України та в порушення вимог п.7.3.5 укладеного між сторонами договору від 25.06.2021 за № 3041-В-ОДФ-21 про закупівлю товарно-матеріальних цінностей, позивач був позбавлений права і можливості включити суми ПДФ до складу податкового кредиту, у зв`язку з чим, скористався своїм правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 26 651,09 грн.
Господарський суд зауважив, що виходячи з даних видаткових накладних, сумами ПДВ є: за видатковою накладною №ВН-105 від 07.09.2021 ПДВ становить 13697,77 грн., за видатковою накладною №ВН-108 від 09.09.2021 ПДВ становить 12953,32 грн., натомість у податкових накладних №№ 5, 6 було допущено помилки в сумі ПДВ, а саме вказано інші суми - 13698,11 грн. та 12953,65 грн. відповідно.
Крім того, суд зазначає, що позивач неодноразово надсилав на адресу відповідача листи та вимоги відносно того, що зазначені вище видаткові накладні не відповідають вимогам первинним документам та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних Єдиному реєстрі податкових накладних з помилками в обов`язкових реквізитах та з метою попередження втрати Адміністрацією Одеського морського порту права на податковий кредит та недопущення понесення збитків у розмірі суми ПДВ позивач просив відповідача здійснити операції щодо виписки та реєстрації розрахунків коригування до вищезазначених податкових накладних або правильних податкових накладних в ЄРПН на виконання умов договору від 25.06.2021 №3041-В-ОДФ-21.
Господарський суд вказує, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази реагування відповідачем на листи позивача, відсутні відомості про складання і реєстрацію відповідачем розрахунку коригування до податкової накладної чи інших доказів, які б свідчили про те, що відповідачем були усунуті виявлені порушення, позивач і скористався своїм правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 26 651,09 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “Централізована постачальна організація” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області 24.04.2025 у справі №916/608/25. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” (Адміністрація Одеського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Централізована постачальна організація” відмовити повністю. Стягнути з Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” (Адміністрація Одеського морського порту) 4542,00 грн. судового збору. 
Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, у звязку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Так, скаржник зазначає, що ним належним чином виконано умови ст.201 ПК України та вимоги п.7.3.5 Договору від 25.06.2021 № 3041-В-ОДФ-21, а саме обов`язок щодо реєстрації податкових накладних № 5 від 07.09.2021 та № 6 від 09.09.2021. 
Апелянт також вказує, що Адміністрацією помилково не включено суму ПДВ, зазначену у вказаних податкових накладних до складу податкового кредиту, а неточності суми ПДВ у складених ним податкових накладних – це арифметична похибка заокруглення суми ПДВ. 
Крім того, скаржник зазначає, що позивач на свій власний ризик ухвалив рішення про невключення зазначеної вище суми ПДВ до складу податкового кредиту, яка мала бути включена. Матеріали справи не містять докази та підтвердження того, що позивач скористався податковим кредитом.
Також в апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення позивачем строків позовної давності, у відповідності до вимог ст.257 ЦК України, оскільки податкові накладні зареєстровані відповідачем 23.09.2021, про що свідчить квитанції про їх реєстрацію. Тому саме з 24.09.2021 року почався відлік строку позовної давності, однак позовна заява подана Державним підприємством після строку позовної давності , а саме 19.02.2025 , тобто після 25.09.2024.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 15.05.2025, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, ухвалою суду від 19.05.2025 вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ “Централізована постачальна організація” було відкладене до надходження витребуваних цією ж ухвалою з Господарського суду Одеської області матеріалів справи №916/608/25 до суду апеляційної інстанції.
22.05.2025 матеріали справи №916/608/25 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ “Централізована постачальна організація” на рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2025 у справі №916/608/25 та вирішено розгляд вказаної апеляційної скарги здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
09.06.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” в особі Одеської філії Державного підприємства “Адміністрація морських портів України” (Адміністрація Одеського морського порту) надійшов надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Централізована постачальна організація” залишити без задоволення , рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2025 у справі № 916/608/25 залишити без змін та судові витрати покласти на відповідача.
Так, позивач вказує, що суд першої інстанції при прийнятті рішення дійшов, всеобічно та в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов вірного висновку , що при реєстрації податкових накладних № 5 від 07.09.2021 та № 6 від 09.09.2021 відповідачем невірно зазначено суми ПДВ та воно не відповідає сумам ПДВ, зазначеним у видаткових накладних № ВН-105 від 07.09.2021 та №ВН-108 від 09.09.21 , що вказує на порушення умов укладеного Договору та відсутність вірних податкових накладних. 
Апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Разом з цим Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення розумний строк в рішенні у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
З огляду на зазначене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду апеляційної скарги, враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням в Україні воєнного стану постійні тривали повітряні тривоги, відключення електропостачання та інші чинники тощо; приймаючи до уваги навантаження суду, перебування суддів-членів колегії у відрядженнях, принцип незмінності складу суду, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Централізована постачальна організація» розглядаєтьсяу розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 ГПК України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів цієї справи 25.06.2021 між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Елітснаб» (нині – ТОВ «Централізована постачальна організація» (постачальник, відповідач) був укладений договір про закупівлю товарно-матеріальних цінностей №3041-В-ОДФ-21.
Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язується поставити покупцю Кам`яна сіль за кодом ДК 021:201514410000-8 (сіль) (далі - товар), а покупець прийняти і оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Пунктами 3.1, 3.2 встановлено, що ціна цього договору становить 595555,00 грн. (п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять 00 копійок) без ПДВ, крім того ПДВ 119111,00 грн. (сто дев`ятнадцять тисяч сто одинадцять гривень 00 копійок), разом ціна цього договору становить 714666,00 грн. (сімсот чотирнадцять тисяч шістсот шістдесят шість гривень 00 копійок) з ПДВ; ціна за одиницю товару зазначена у специфікації; ціна цього договору включає: ціну товару; всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, витрати, пов`язані з передпродажною підготовкою та реалізацією товару покупцю; всі витрати постачальника, враховуючи вартість транспортних послуг на доставку товару до місця поставки, визначеного цим договором складу покупця, затрати по зберіганню товару на складі постачальника.
За п.4.1 договору покупець здійснює оплату за фактично поставлені товари шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку покупця у розмірі 100% (сто відсотків) від вартості фактично поставлених товарів, після підписання видатковій накладній, протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дня отримання покупцем належним чином оформленого оригіналу рахунку постачальника та належним чином оформленої податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної в електронній формі та зареєстрованій в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) в порядку та строки визначені податковим законодавством.
За змістом п.п. 5.4.6, 5.4.8 договору, датою поставки партії товару вважається дата передачі постачальником покупцю партії товару згідно з підписаною сторонами видатковою накладною; право власності на партію товару переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної.
Відповідно до п.7.3.5 договору постачальник зобов`язаний надати покупцю належним чином оформлену податкову накладну/розрахунок коригування податкової накладної, складену(і) в електронній формі та зареєстровану(і) в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в порядку та строки, визначені законодавством України.
Відповідно до п.11.1 договору цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками, якщо такі є, у випадках, передбачених чинним законодавством України, і діє до 31.12.2021, а в частині здійснення розрахунків покупцем за товар, який було відправлено в межах строку дії цього договору, та виконання гарантійних зобов`язань постачальником - до повного виконання зобов`язань.
Додатку №1 до договору №3041-В-ОДФ-21 визначені найменування товару, кількість та ціни.
Матеріали справи містять документи, а саме підписані обома сторонами видаткові накладні до договору №3041-В-ОДФ-21:
- №ВН-104 від 07.09.2021 на суму 82186,59 грн., в т.ч. ПДВ 13697,77 грн.;
- №ВН-105 від 07.09.2021 на суму 82186,59 грн., в т.ч. ПДВ 13697,77 грн.;
- №ВН-108 від 09.09.2021 на суму 77719,93 грн., в т.ч. ПДВ 12953,32 грн.;
- №ВН-125 від 05.10.2021 на суму 81293,26 грн., в т.ч. ПДВ 13548,88 грн.;
- №ВН-126 від 05.10.2021 на суму 78613,26 грн., в т.ч. ПДВ 13102,21 грн.;
- №ВН-127 від 05.10.2021 на суму 82186,59 грн., в т.ч. ПДВ 13697,77 грн.
Крім того, матеріалах справи наявні рахунки фактури до договору №3041-В-ОДФ-21, а саме:
- №СФ-114 від 07.09.2021 на суму 164373,18 грн., в т.ч. ПДВ 27395,53 грн.;
- №СФ-116 від 09.09.2021 на суму 77719,93 грн., в т.ч. ПДВ 12953,32 грн.;
- №СФ-130 від 05.10.2021 на суму 242093,11 грн., в т.ч. ПДВ 40348,85 грн.
У відповідності до умов договору, згідно з платіжними дорученнями, Державнім підприємством було сплачено на рахунок ТОВ «Централізована постачальна організація» кошти, а саме:
- №1529 від 20.09.2021 на суму 77719,93 грн., в т.ч. ПДВ 12953,32 грн.;
- №1540 від 20.09.2021 на суму 164373,18 грн., в т.ч. ПДВ 27395,53 грн.;
- №1658 від 18.10.2021 на суму 242093,11 грн., в т.ч. ПДВ 40348,85 грн.
Також матеріалах справи містять податкові накладні та квитанції про їх реєстрацію відповідачем в Єдиному реєстрі податкових накладних щодо здійсненої господарської операції між продавцем - відповідачем та покупцем - позивачем, а саме:
- податкова накладна від 07.09.2021 №5 про загальну сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість - 82186,59 грн.; загальна сума податку на додану вартість - 13698,11 грн.; податкова накладна №5 зареєстрована у ЄРПН 23.09.2021 за №9277992956;
- податкова накладна від 09.09.2021 №6 про загальну сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість - 77719,93 грн.; загальна сума податку на додану вартість - 12953,65 грн.; податкова накладна №6 зареєстрована у ЄРПН 23.09.2021 за №9277981090.
Між цим, матеріали справи місять докази роздруківки з електронного кабінету позивача, в яких відображені відомості щодо реєстрації відповідачем податкових накладних №5 – у сумі ПДВ 13698,11 грн. та №6 у сума ПДВ 12953,65 грн. Загальна сума складає 26 651,76 грн.
02.05.2023 позивач направив на адресу товариства лист №1005/19-01-24 , яким зазначив, що податкові накладні (ПН) №5 від 07.09.2021 та №6 від 09.09.2021 не відповідають первинним документам та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з помилками в обов`язкових реквізитах та з метою попередження втрати Адміністрацією Одеського морського порту права на податковий кредит та недопущення понесення збитків у розмірі суми ПДВ просив відповідача здійснити операції щодо виписки та реєстрації розрахунків коригування до вищезазначених податкових накладних або правильних податкових накладних в ЄРПН на виконання умов договору від 25.06.2021 №3041-В-ОДФ-21. В матеріалах справи наявні докази направлення відповідачу вказаного листа засобами поштового зв`язку.
03.05.2024 позивач напрвив на адресу відповідача лист-вимогу за № 872/19-01, відповідно до якої просив протягом 7 (семи) календарних днів з дати отримання цієї вимоги сплатити покупцю штраф у розмірі втраченого податкового кредиту - 26651,09 грн. В матеріалах справи наявні докази направлення відповідачу вказаного листа засобами поштового зв`язку.
Вважаючи, що відповідачем при реєстрації податкових накладних були допущені помилки, що позбавило позивача права на включення сум податку на додану вартість за цими податковими накладними до податкового кредиту, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення збитків.
Враховуючи відсутність відповіді на зазначену лист, ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Централізована постачальна організація» 26 651,09 грн. боргу, у зв`язку з порушенням умов договору від 25.06.2021 року № 3041-В-ОДФ-21 та вимог податкового законодавства.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з приписами ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
За умовами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст.626 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до положень ст. 44.1. Податкового кодексу (ПК) України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем. Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про електронні довірчі послуги. З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, з видаткових накладних сумами ПДВ є: 
- за видатковою накладною №ВН-105 від 07.09.2021 ПДВ становить 13697,77 грн., 
- за видатковою накладною №ВН-108 від 09.09.2021 ПДВ становить 12953,32 грн.
Однак у податкових накладних №№ 5, 6 було допущено помилки в сумі ПДВ, а саме вказано інші суми - 13698,11 грн. та 12953,65 грн.
Як було зазначено вище, листом від 02.05.2023 позивач повідомив відповідача про те, що податкові накладні (ПН) №5 від 07.09.2021 та №6 від 09.09.2021 не відповідають первинним документам та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з помилками в обов`язкових реквізитах та з метою попередження втрати Адміністрацією Одеського морського порту права на податковий кредит та недопущення понесення збитків у розмірі суми ПДВ, позивач просив відповідача здійснити операції щодо виписки та реєстрації розрахунків коригування до вищезазначених податкових накладних або правильних податкових накладних в ЄРПН на виконання умов договору від 25.06.2021 №3041-В-ОДФ-21.
Натомість, в матеріалах справи відсутні докази реагування відповідачем на вказаний лист позивача, а також відсутні відомості про складання і реєстрацію відповідачем розрахунку коригування до податкової накладної чи інших доказів, які б свідчили про те, що відповідачем були усунуті виявлені порушення.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач скористатися своїм правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 26 651,09 грн., у зв`язку з невиконянням відповідачем вимог положень ст.201 ПД України та вимог п.7.3.5 договору, позивач був позбавлений права і можливості включити суми ПДВ до складу податкового кредиту. 
Зазначені вище доводи спростовують твердження скаржника в апеляційній скарзі про втрату позивачем права на податковий кредит не з вини товариства, оскільки саме до обов`язку Постачальника (відповідача) належить надання покупцю належним чином оформленої податкової накладної/розрахунку коригування податкової накладної, в порядку та строки визначені законодавством України (п.7.3.5 Договору). 
Таким чином, оскільки відповідачем не було належним чином виконано умов п.7.3.5 договору та вимог ст.201 ПК України, позивач був позбавлений права і можливості включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та скористався своїм правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 26 651,09 грн. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про складання і реєстрацію відповідачем розрахунку коригування до податкової накладної чи інших доказів, які б свідчили про усунення товариством виявлених порушень. 
Відносно доводів скаржника про порушення позивачем строків позовної давності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Так, апелянт в апеляційній скарзі посилається на те що, що оскільки зазначені вище видаткові накладні зарєестровані ним 23.09.2021 року, трирічний строк позовної давності сплив 25.09.2024, а тому подана позовна заява 19.02.2025 року з порушенням строку позовної давності. 
Для спірних відносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст.ст. 256, 257 ЦК України). 
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Із зазначеного вбачається, що кожна із сторін мала довести певні факти щодо позовної давності, яким, в свою чергу, за наявності відповідних процесуальних підстав (підстав для врахування заяви про позовну давність, подану на стадії апеляційного розгляду справи) мав надати правову оцінку апеляційний суд.
Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності.
Як підтверджується матеріалами справи, жодної заяви в суді першої інстанції про застосування строку позовної давності, відповідачем надано не було. 
Верховий суд у постанові від 11.10.2023 у справі № 756/8056/16 зазначив, що суд апеляційної інстанції вправі прийняти до розгляду заяву про застосування позовної давності лише за умови, що відповідач не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про день та час судового розгляду справи, чи у разі інших поважних причин, які об`єктивно позбавляли особу зробити в суді першої інстанції таку заяву, внаслідок чого було порушено принцип процесуальної рівності сторін.
За змістом ст. 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому, так і в позасудовому порядку.
Суд визнає причини пропуску позовної давності поважними з ініціативи та за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів.
Відповідно до ч. 7 ст. 6 ГПК України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомуникаційній системі (ЄСІТС) або її підсистемі (модулі), суд вручає будь-які документи у справах, в яких вона є учасником, саме через цей кабінет (електронно), а це прирівнюється до належного повідомлення та вручення. Ця норма стосується обов`язкового електронного документообігу, який є основним для учасників з електронними кабінетами, і це значно прискорює процес комунікації з судом. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що товариство було обізнано про розгляд даної справи та не скористалось своїм правом та можливістю подання заяви про застосування строків позовної давності в суді першої інстанції .
Судова колегія апеляційної інстанції вважає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції, а тому, вони не можуть слугувати для його скасування з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2025 у справі №916/608/25 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Централізована постачальна організація» без задоволення.
Згідно із ст. 129 ГПК України витрати апелянта по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд,
П О С Т А Н О В И В:
Рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2025 у справі №916/608/25 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Централізована постачальна організація» - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Ярош А.І.