П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/25668/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Гурін Дмитро Миколайович 
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
19 грудня 2025 року                                                                                 
                                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
10.11.2025 року до Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просив:

- визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виражені у відмові у розгляді заяви від 14.08.2025;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.08.2025 та оформити йому у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та, відповідно до сьогоднішніх змін, внести відповідні відомостей до Військово-облікового документу «Резерв+» МОУ та «Оберіг» МВСУ про це (відповідно вилучити запис про перебування у розшуку та запрошення до РТЦК СП для проходження ВЛК).

11.11.2025 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/25668/25.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12.11.2025 залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

14.11.2025 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/25668/25.

19 листопада 2025 року ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову від 14.11.2025

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати .

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача вказав, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою від 14.08.2025 в якій зазначив, що він є особою, яка на підставі абзацу (за наявності) пункту 1) частини 3 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки на його утриманні перебувають троє дітей віком до 18 років. До зазначеної заяви позивачем було долучено, усі, на його думку, необхідні документи для отримання ним відстрочки.

Однак відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_1 на своє звернення не отримав.

Предметом спору у даній справі є протиправна, на думку апелянта, бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.08.2025, яка надіслана на адресу відповідача 14.08.2025, про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як особі на утриманні якої перебуває троє дітей віком до 18 років.

Представник апелянта зазначив, що станом на зараз існують ризики порушення прав та законних інтересів позивача через те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 було допущено бездіяльність у розгляді поданої позивачем заяви про надання відстрочки.

Так, на думку апелянта, він має право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з перебуванням у нього на утриманні трьох дітей віком до 18 років, що і слугувало підставою для звернення до відповідача 14.08.2025 із відповідною заявою про надання відстрочки під час мобілізації від 14.08.2025.

Однак, на дату звернення із цією заявою, апелянт залишається на військовому обліку і є військовозобов`язаним і тому позивача буде мобілізовано та направлено до діючої армії, задоволення поданого позову не призведе до відновлення порушених прав, оскільки навіть надання йому відстрочки за таких умов ніяк не вплине на його статус і потрібно буде повторно звертатися до суду до іншого відповідача з позовом про звільнення його з військової служби відповідно до ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", що в свою чергу унеможливить реалізацію права брати участь у судовому процесі, що призведе до затягування розгляду справи по суті, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо це рішення буде прийнято на його користь.

Представник апелянта наголошує на тому, що особа, яка має право на відстрочку, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

На думку представника апелянта, якщо позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на його користь, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Незастосування заходів забезпечення спричинить незворотну мобілізацію позивача до Збройних Сил України та обмежить його права. Обраний спосіб забезпечення позову є таким, що відповідає критерію співмірності, оскільки відсутні такі негативні наслідки від його вжиття, які б переважали ті негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, а саме: неможливість позивача реалізувати право на відстрочку від призову та вірогідна неможливість виконати судове рішення.

Крім того, представник апелянта зазначає, що відповідачем вручено позивачу повістку щодо прибуття до відповідача для подальшого проходження ВЛК та призову за мобілізацією, а також позивача оголошено у розшук.

Апеляційний Суд, аналізуючи доводи апеляційної скарги.  дійшов до наступних висновків.

Апеляційним Судом встановлено, що позивач 14.08.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 та до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою від 14.08.2025 та усіма, на його думку, необхідними документами, для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, однак відповіді на вказану заяву не отримав.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини 2 названої правової норми забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або призвести до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Приписами частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів частин 4, 5 та 6 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З аналізу наведених норм слідує, що законодавством передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, установити, чи існує хоча б одна з названих підстав.

Тобто необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, або вірогідність того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, надає оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Щодо можливого настання негативних наслідків для позивача у вигляді призову до Збройних Сил України.

Військовий обов`язок не може вважатися негативним наслідком, оскільки закріплений у законодавстві України, а захист Вітчизни є Конституційним обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Апелянт також стверджує, що його призов на військову службу призведе до обмеження у правах.

До заяви про забезпечення позову не додано доказів того, що відповідач вчиняє дії для призову позивача на військову службу (повістки про виклик ОСОБА_1 до відповідача для проходження ВЛК, доказів оголошення ОСОБА_1 у розшук, скріншоту з "Резерв+" тощо). Згідно викладених у заяві обставин, представник апелянта лише припускає але не доводить те, що позивача можуть мобілізувати.

За встановлених судом обставин, Апеляційний Суд вважає, що станом на час розгляду заяви про забезпечення позову у суду першої інстанції були відсутні підстави стверджувати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Апеляційним Судом також не не встановлено існування обставин для забезпечення позову, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Залімський І. Г.