П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 572/3391/25
Провадження № 22-ц/4815/1755/25

Головуючий у Сарненському районному суді
Рівненської області: суддя Слободянюк Б.К.
Рішення суду першої інстанції ухвалено 
о 09 год. 30 хв. 27 жовтня 2025 року в м. Сарни 
Сарненського району Рівненської області

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Боймиструк С.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, 
в с т а н о в и в : 
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Мотивуючи вимоги, покликався на те, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 12 березня 2020 року у справі № 572/3996/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , позбавлено його батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки у розмірі усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 грудня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. 
Про рішення суду позивач дізнався у військовій частині, де проходить військову службу за контрактом, коли з його грошового забезпечення почали відраховувати аліменти. Однак з часу ухвалення судового рішення змінився матеріальний та сімейний стан. Так, здійснюючи обов`язок щодо захисту Вітчизни в 2023 році позивач отримав тяжке поранення, внаслідок чого частково втратив працездатність та постійно потребує лікування. Тобто з часу стягнення аліментів стан здоров`я значно погіршився, що спонукало до погіршення матеріального стану. Крім того позивач має дружину від нового шлюбу, яка проживає у прифронтовому Слов`янську і вимушена була звільнитися з роботи, щоб допомагати в йому реабілітації. При цьому вважав, що стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частки від доходів не буде суперечити інтересам дитини, адже ця сума становитиме близько 9 000 гривень.
З наведених підстав просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача, визначений рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 12 березня 2020 року, на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.
Також просив відкликати з органу державної виконавчої служби виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26 грудня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, виданий на підставі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 12 березня 2020 року у справі № 572/3996/19.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено в позові до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. 
Приходячи до такого висновку, суд першої інстанції виходив із того, що дохід позивача порівняно з 2021 роком значно збільшився, тобто матеріальний стан покращився, а зміна сімейного стану не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
На рішення суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність і необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності викладених у рішенні суду висновків обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права. 
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про те, що суд попередньої інстанції не оцінив належним чином істотне погіршення стану здоров`я платника аліментів, яке зумовлює значні грошові витрати та зміну його сімейного стану, а це в сукупності спонукає до зменшення розміру аліментів. 
Також судом першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 141, 180 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" не враховано обов`язку матері забезпечувати дитину, адже відповідач є працездатного віку, 1996 року народження, а будь-яких доказів щодо скрутного матеріального стану, наявності інвалідності тощо вона не надала. Тобто стягнення аліментів у присудженому розмірі порушує засади рівності батьківського обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини. 
Вважає, що навіть у разі зменшення частки стягуваних аліментів ОСОБА_2 на утримання дитини отримуватиме виплати, що втричі перевищують прожитковий мінімум, а тому це буде відповідати вимогам ст. 182 СК України, тоді як позивач матиме змогу належним чином продовжувати своє лікування та забезпечувати свою сім`ю.
З викладених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги. 
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалася, хоча їй про це роз`яснювалось ухвалою Рівненського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 141, 150, 180, 181, 192 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 12 березня 2020 року позбавлено ОСОБА_4 , батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнуто на її утримання з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 грудня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу реалізації ОСОБА_1 свого права на зменшення розміру аліментів у зв`язку із погіршенням його здоров`я та зміною сімейного стану. 
Так, 02 березня 2022 року укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Проходячи військову службу у складі Національній гвардії України та беручи безпосередню участь у бойових діях при виконанні бойових завдань, позивач 15 січня 2023 року отримав тяжке поранення, через що потребує систематично лікування та реабілітації. Наведені факти підтверджуються довідками медичної (військово-лікарською) комісії, довідками про тимчасову непрацездатність військовослужбовця, консультаційним висновками спеціаліста форми №028/о, виписками із медичної картки стаціонарного хворого травматологічного відділення.
З довідки про грошове забезпечення з 01 липня 2020 року по 31 липня 2024 року видно, що позивачу фактично з січня 2021 року по 31 липня 2024 року нараховано 2 102 032,13 гривень. Довідкою про грошове забезпечення за період з 01 серпня 2024 року по 31 грудня 2024 року підтверджено, що йому нараховано за облікований період 323 860,53 гривень. 
Тому всупереч висновку суду попередньої інстанції ОСОБА_1 в достатній мірі було обґрунтовано позов та доведено наявність правових і фактичних підстав для зменшення розміру аліментів. 
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Між тим, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у заявника значно погіршився стан здоров`я, він потребує систематичного лікування та реабілітації, а також змінився сімейний стан у зв`язку з укладенням нового шлюбу, що у своїй сукупності спонукало до задоволення позову.
При цьому колегія суддів бере до уваги, що статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років з 1 січня 2025 року в сумі 3 196 гривень.
З урахуванням рівності батьківських обов`язків заявлений розмір аліментів, який відповідатиме приблизно трьом рекомендованим законодавством розмірам відповідного прожиткового мінімуму очевидно не порушує право дитини на гідний рівень життя та відповідає принципу якнайкращого забезпечення її інтересів. 
Апеляційний суд зважає й на те, що аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини і не повинні спонукати безпідставному збагаченню одержувача аліментів.
Отже, оскаржуване рішення не може залишатися чинним, позаяк вимоги позивача є обґрунтованими. 
Також правильним є те, що в резолютивній частині постанови не слід зазначати про відкликання виконавчого листа, оскільки це є процесуальним питанням, пов`язаним із процедурою виконання судового рішення. Так, судове рішення суду має містити висновки щодо прав та обов`язків сторін, а не механізмів його виконання, адже вони визначені процесуальним законодавством.
Тому в зв`язку зі зміною розміру стягнення аліментів попередній виконавчий лист відкликається та видається новий виконавчий лист, а така процедура здійснюється у передбачений відповідним законодавством порядку.
Підставою для прийняття нової постанови - про задоволення позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2025 року.
Позов задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, що стягнуті на підставі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 12 березня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 (одна третя) до 1/6 (одна шоста) частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цією постановою законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні решти позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:       С.В. Хилевич

Судді:         Н.М. Ковальчук

С.В.Боймиструк