Справа № 462/9241/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року Залізничний районний суд міста Львова у складі головуючого судді Кирилюка А. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:
Позовні вимоги.
Уповноважений представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» – Бекерська О., 21.11.2025 року (вх. № 26510) звернулась до Залізничного районного суду м. Львова з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість з оплати теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії за період 01.12.2021 року по 30.09.2025 року в сумі— 7 191 грн 95 коп. Також пеню в сумі — 299 грн. 36 коп., 3 % річних в сумі — 90 грн 78 коп. та інфляційні втрати в сумі — 297 грн 73 коп. та понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі не здійснюють оплату, за надані житлово-комунальні послуги.

Рух справи в суді.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2025 року визначено головуючого суддю Залізничного районного суду м. Львова – Кирилюка А. І. (а.с. 32).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. (а.с. 41-42).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.02.2026 року постановлено провадження у цивільній справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення боргув частині вимог, пред`явлених до  ОСОБА_4 - закрити. (а.с. 96-97).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.02.2026 року постановлено у задоволенні письмового клопотання відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, подане у цивільній справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості – відмовити. (а.с. 98-99).

Позиція сторін по справі.
15.01.2026 року (вх. № 1048) від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заявуу якому остання просить відмовити у задоволені вимог позовної заяви, покликаючись на те, що між ними та позивачем відсутній будь-який договір про надання відповідних комунальних послуг, квартиру від`єднано від системи централізованого теплопостачання, суму заборгованості некоректно визначена, а загальнопобутові приміщення вони не використовують, оскільки мають окремий вхід у квартиру. 
27.01.2026 року (вх. № 2053) від представника позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» - Бекерської О. на адресу суду надійшла письмова відповідь на відзив. Із змісту якої вбачається, що остання вважає доводи відповідача не обґрунтованими, тому позовні вимоги законними та належними.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Разом з цим, згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність – достатності.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановлені судом фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з місця проживання № 59 про склад сім`ї, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 17.11.2025 року. (а.с. 8).
Згідно розрахунку заборгованості за послуги постачання теплової енергії період з 01.12.2021 року по 30.09.2025 рік у відповідачів виникла заборгованість в розмірі – 7 191 грн. 95 коп. (а.с.9-10).
Також, судом встановлено, що відповідачам було нараховано на заборгованість за послуги постачання теплової енергії, пеню та інфляційні втрати за період з 01.01.2024 року по 31.07.2025 рік у розмірі 299 грн 36 коп. – пені, 3% річних – 90 грн 78 коп., інфляційні втрати – 297 грн 73 коп. (а.с. 12-22).
Судом, також, досліджено типові індивідуальні договори про надання послуг (а.с. 20-27) та інші подані сторонами документи під час розгляду справи.

Застосоване судом законодавство та мотиви суду.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно із ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: 
- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;
- плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України;
- плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.
Згідно із п. 11 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води); 
Так, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Водночас, відповідно до ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Крім цього, положеннями ст. 68 ЖК України передбачено обов`язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг, а згідно із ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами.
Відповідно до п. 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою.
Згідно із п. 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року ( надалі Правила), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (надалі Методики).
У п. 24 Правил вказано що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Наведене також зазначено і у п. 38 Правил.
У розділі IV Методики визначено порядок розподілу обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення. Зокрема у п. 8 зазначено, що у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %.
Відповідно до п. 12 Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
Так власники квартири у багатоквартирного будинку зобов`язані, оплачувати послуги опалення місць загального користування, навіть якщо їхня квартира відключена від централізованого опалення, а такими місцями загального користування вони не користуються. Оскільки матеріали справи не містять та відповідачами не надано доказів того, що ними були складені Акти-претензії щодо ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості послуги з опалення місць загального користування у відповідності до вимог ст. 27 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги», також відповідачами не спростовано нарахованої суми заборгованості, свого розрахунку такої не надано, то за наведеного, суд вважає заявлену позивачем вимог щодо стягнення боргу підставною і такою, що підлягає до задоволення. 
Пунктом 10 частини 2 статті 7 ст. 27 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30.10.2013 року у справі за № 6-59цс13 та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).
За таких обставин позов слід задовольнити та стягнути із відповідачів на користь позивача солідарно вказану суму боргу.

Судові витрати по справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції № 25548 від 13.11.2025 року (а.с. 7) позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп. 
З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути сплачений таким судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп.
На підставі наведеного та керуючись ст. 13, 81, 89, 263 – 265, 280-289 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 01.12.2021 року по 30.09.2025 року за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі — 7 191 (сім тисяч сто дев`яносто одну) грн 95 коп. Також пеню в сумі — 299 (двісті дев`яносто дев`ять) грн 36 коп., 3% річних в сумі — 90 (дев`яносто) грн 78 коп. та інфляційні витрати в сумі — 297 (двісті дев`яносто сім) грн 73 коп. 
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3  на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судовий збір у розмірі – 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Відомості щодо сторін у справі (учасники процесу):
Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (ЄДРПОУ 05506460, адреса: 79040, м. Львів, вул. Д. Апостола, 1);
Відповідач: ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: ОСОБА_3  ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя/підпис/      
Згідно з оригіналом.
Суддя: 
.